i&i 1749. Julius Aug. Scpt 



På famma fått kan vifas, at £ genom fin min- 

 der-vårmning gor mindre afloning ån bor vara, och 

 blir altfå fkyldig for briften. 



Jag har redan fagt: at om ( — — ] t ut- 



marker ofver- dygnen under hopbruket , få ut- 



(a x \ ht --k -4- d 



^riTiJ^T^r binder - dygnen under 



fullfåttningen : difFerencen emellan desfe ofver- 

 och minder-dygn, hvilken eljeft utom defs ftår 

 utfått uti 43. §. underfokningen , år altfå i jåmnlik- 



het med ( — ~ ) — > och få ftor år åfven 



\«-+-z a+z/ fe 4- i 



difFerencen emellan den tid, A verkeligen gor, 

 och den tid han borde gora afloning •> men fom 

 denna difference allenaft galler, når 2 upfåttnin- 

 gar mer gå åt under fullfåttningen ån under hop- 

 bruket, få vil jag i ftållet for 2. fatta fom nu 

 i allmånhet beteknar de mer under fullfåttningen 

 åtgående upf åttningar , och då blir difFerencen 



fådan f — ^1— % och foljakteligen mera 



\ a +.i x+iS fe4-j> J 0 



allmån. Om nu, fom uti berörde §, fkedt år, k 

 antages for 14 och d for 3 1, få, alldenftund ~ - ~ 



år vid ofver -vårmning i det hogfta jåmnlik 1, 

 måfte de hogfta afloningarne, fom formycket gö- 

 ras, vara i följande håndelfer följande: 



Då p'ZZ2 1 blir afloningen ~# dygn for mycket, 

 då t~\^y il- dygn for mycket, då t~if; 44 dygn 

 for mycket, t~d och ånteligen~|-dygn formyc- 

 ket, då /n20, fomjaganfer for hogfta hopbläs- 

 ningen # Då 



