z 4 8 1749- O&obr. Nov. Dec. 



Alla dc ormar , fom vi hafve i Sverige bekan- 

 ta, åro Snoken, Huggormen och Ormfläen, hvil- 

 Ica ock åro alla utomlands kunnige. Då jag utgafc 

 Monfter-Rullarae på Svenfka kreaturen uti Fauna 

 Svecica , fick jag fporja, at, utom de tre foregående, 

 cn liten rod orm (kulle uppehålla fig på fidlåndta 

 fbållcn emellan bu(karne. Men det var migomo- 

 jeligt at komma ofver en enda, ej eller fann jag nå- 

 gon Au6tor, fom blifvit någon lådan varfe utom- 

 lands. Som ryck tet om denna lilla och farliga orm 

 dageligen kom in, anmodade jag alla mina Difci- 

 plar, at hvar på fin ort, denna noga efterfpana, 

 och der han fans igen, uti en flafka full med 

 brännvin mig tilMUa, Detta hade god verkan > 

 forft blef en fädan frambragt kring Upfala, faftjag 

 icke varfåker, om den famma var den fan(kylliga> 

 men federmera (tickade Proften Ulmgren i 

 Angelftad en , och Magift. Kallenberg ifrån 

 Notbåck , bagge ifrån Småland, två fådana , at 

 jag nu har fyra håraf. Denna orm håller jag vårdig 

 for KongL Vetenflcaps Academien framftålla, at all- 

 månt noteras, fifom den der alt in til denna dag 

 hvarken in- eller utom Sverige år befcrefven* 



Ormen, fe Tab/ VI , fig. 1. och 2. år et 

 godt qvarter lång, fållan längre , hans tjocklekar 

 något vidare, ån en Svan-penna, eller fom minda 

 fingret ytterft, Hans (Ijert år mycket fpetfig vid 

 ytterfta leden, dock icke hård, at han kan flickas 

 med honom, Hans fårg år merendels matt rodag- 

 tig, men långs åt ryggen har han ofvan et fotfår- 

 gadt taggband, fom ftråcker fig från hufvudet til 

 itjerten , hvaraf han fer ut fom en unge af en 

 huggorm. Hufvudet år mycket nedtryckt med en 

 {bttärgad, hj enformig flack, men fram vid nofen 



