2,86 1749- Oftobr. No v. Dcc. 



ta konftgrep ej gora tilfyliefl, altfammans i den 

 lofliga affigt, at gifva anledning til upfinnings- 

 konitens riktande med nya påfund* Ibland fådana 

 fporstnal aret, foreitåidt år I74f , federmera un- 

 derfokt af Herrar KLstner, Öchlxtz och Bår- 

 man, famt befvaradt af Herr Euler fjelf, och and- 

 teligcn med anaiyfis och bevis af honom forfedt, 

 Och ehuru v al detta befynnerliga fporsmål 

 fåfedes redan ar fuikomligenbeivaradtj dock eme- 

 dan alla ofvannåmde Mathematici til des utredan- 

 de ofveralt brukat Calculatorifka methöder- 9 få för- 

 modar jag det lårer intet finnas onödigt, at hår 

 anföra et annat uplofnings-fått , foni blott genom 

 figurens betraktande, utan calculation gärgena vå- 

 gen til ändamålet, Algebraifk uträkning år val et 

 fåkert Ariadnes ledfnorej men det borde, efter 

 min fm ak, intet oftare brukas, anda man råkar i 

 någon Labyrinth, ur hvilken man eljeft intet fer 

 fig någon utväg. Den Geometriflca vågen, når 

 man kan komma honom , år altid ljus; man fer 

 under hela redin mal c t dit man årnar fig, och hu- 

 ru h vart fteg bidrager til des vinnande. Men på den 

 algebraifta har man ofta det mifsnojet , at få för- 

 lora fit åmne ur ognafigte , at man knapt fer mera 

 ån en (kugge derat reprefenterad i fymboler och 

 formler. Deremot målle man lemna denna fenare 

 methoden den forman, at vara långt vidfträktare 

 ån den Geometrifka, hvilken ofta måfte ftå tilba- 

 ka 7 der denna går fram. Hvardera har fina for- 

 delar, och kommer pä måftarpn an, at bruka hw 

 och en på fit ftåtle* 



Problemet år följandet At finna en krokot llnm 

 JtMBN, (T, IX; Fig. 1 1 ) af den egenfkap 1 athvarljus- 

 fträfc GMNC ) fom kommer ifrån en vi/s jpunft C, må 



efter 



