I75I- Januar* Febr* Mart/ 2,3 



nii de urbe Torn. p. 34. 5f . Bottnen beftår af ler 

 ochfand, blandade med klappurften och mylla,, 

 De ofrige ålfvar i Våfterbotten, åro få befkaffa- 

 de, at de kunna ofveritångas , hvarfore och laxen 

 cj kommer högre, ån der forbyggningen tager e- 

 mot , fom kan vara måft 1 mil ifrån hafvet,. ftun«» 

 dom mindre. 



Följande märkvärdigheter om ålfvarna, har jag 

 i kårthet åfven bort anföra, nämligen: atde fjoar , 

 hvarigenom ålfvarna ledas, åro vidalt och måft ut- 

 ftråckte, famt at ålf-ltrånderna tillika med jord- 

 monen brede vid de fiimina, åro lågre och jämna- 

 re utbredde, ju närmare de finnas inemot fjällen 

 och Ikogs-landet belågne: at ålfvame på 10 a iz 

 mil från hafvet mera nederåt hållas tilfammans i 

 trångare rånlar, och flutas innom högre bårg-åfar, 

 hvareft ock de hogfla ålfftråndec och jordvallar 

 i ofanteliga hogder åro aldramåft: ihopdrcfne, i 

 fynnerhct der bårg-åfarna åro ftålde närmare ålfven, 

 och jordvallen ej utbredt fig, .til flåta hedar, ån- 



§ar och åkerfält : at fornåmfta kärnan af Land- 

 caperna år emellan nämnde krets och hafvet beva- 

 rad: at neder uti de höga med furu-fkog be vaxte 

 jordvallar, framfticka fig ftora nedfallna och be- 

 grafna trån , utur de utikurne åbackarna : at ålf- 

 verna i fynnerhet närmare åt hafvet, årligen mera 



mera fand och los jordvall: atahl eller ålder, af all 

 växande fkog, vid lågre ftråndcr aldrabåft ftår e- 

 mot utlkårningen , i fynnerhet der ler-ftrand år: 

 at vid den fidan af åifven , dit ftrommen forer 

 fin direétion, Ike jordfäUen och åbråddens urikå- 

 randc aldramåft , fåfomvid Sollefteå forflen (§. 3,) 



§. 6 



bräddar, ån längre up, efter dar år 



B 4 



der 



