175 1- J anuar - F e b r * Mart. *9 



man fer i Ångerman ålfvcn, at den af nedfly tände 

 is-forjans tilhjelp kan ofverdragas med is, alt ned 

 ifrån Hammarsfjården up til öfverlånås, på et 

 dygn, och det andra alt under Sollefteå forfen: 

 och der forjan ej kommit at fåfta fig och ligga 

 qvar, blifva ftora vakar, fom fvårligen fedan fry- 

 fa, utan gå måft opne hela vintcren , och märkes 

 ej eller någon is-forja vidare kunna fatta lig om- 

 kring dylika opningar. 



Vanliga tiden til botten- fvallet år emellan Hel- 

 gon-måfs- och Anders-måffo tiden, eller vid forft 

 infallande ftarka kold: federmera om vinteren fe- 

 dan ålfven is-lupit, märkes ingen forja, utom uti 

 några ftarcka forfs-fall, fom ej vid forfta kölden 

 upfkutit fvall, hvilket på ftenar plågar fåfta fig, 

 lika fom hvalfbogar emot hvarandra, få at mån^a 

 forsfar kunna vintertid koras med haft ofver defla 

 is-hvalf* hvilket ock gifvit anledning at vidålfvar- 

 nas is-låggning opna dammarna uti bruks-ålfvar, 

 at vattnet måtte höjas, då de ockfå, fom hvalf, blif- 

 va ofvcrdragne med is, få at vatnet får hela vin- 

 tren fpela fritt der under, utan at bärtfryfa, lom 

 fåkert fkciy i fall nämnde agtfamhet utelåmnes. 

 Stora fjärdar famt fpak-älfvar fryfa gemenligen, 

 når våder-roten år af funnan, och himmelen grå- 

 mulen, men aldrig når kölden år med klar himmel 

 och ftilla N. och N. V. Dock fryfa en del vid 

 iiftnåmnde omftåndigheter, når de varat långe. 

 Likaledes får man fe grunda backar, fom flyta e- 

 mellan fmå fjoar uti Såbrå och Hogijo focknar y 

 hvilka aldrig fryfa i den ftarkaftekoid, når det 

 år våftan eller nordan med klar himmel , men få 

 fnart det blir grumligt med funnan, lågga de is, 

 ånikönt vintrendå år långt mindre ftark, $å fnart 



hinj- 



