tifötl Januar, Febr* Mait; 7f 



telfe. Kålen har i ar pä denna orten blifvit tern- 

 meligen vacker. Men den tidiga kölden här jyort, 

 at gänfka få hunnit bårga fin kål, utan ftar den 

 mäfia ånnu ute, aldeles bårtfrufen och onyttig. 

 Den allmänna tankan, at når froft kommit på kål, 

 bor hän icke uptagas, forr ån rågn kommer, har 

 bedragit allmänheten» Jag var ock intagen affam* 

 ma mening, och väntade forgåfves på rågn, alt til, 

 den xy O&obris; men når jag fåg, at det ej lik- 

 nade figr til annat, ån beftåndig kold och vinter, 

 tog jäg in kålen, åfilkont mina grannar begabbade 

 mit folk, fom dermed voro fylfelfatte. Jag lår 

 lågga kål-hufvuden i et rent vattu-kar, at låtaår- 

 fätta briften på rågn 5 och låt fedan vatnet uti et 

 lagom varmt rum afrinna och kålen torkas. Än- 

 fkönt kålen var få frufen, når han intogs, atmån* 

 ge hufvuden voro af kold altigenom fpruckne, år 

 han dock nu få frifk och god , fom han någonfin 

 annars plågar vara, då ingen froll påkommit , och 

 aldeles intet feg, men långt fotare ån eljeft: om 

 det fifta kommer deraf, at han varit froft-biten, 

 fom fomlige mena, kan jag ej med vifshet fåja. 



IV. 



Herr Acrel har upvift et hons-agg, uti hvil- 

 ket et mindre låg inneflutit. Det okar antalet af 

 dylika for detta gjorde fynd, fom Herr Lif-Medi- 

 cus Back, år 17483 Herr Archiater Linn^eus uti 

 des Skånfka refa,p. 129, och flera gjortd, fom H:r 

 Acrel uti Des Tal om Foftrens fjukdomarimo- 

 derlifvet , upråknar. Det ftorre och yttra ågget 

 var til alla delar fullkomligt, forfedt med en emot 

 aggets ftorlek fvarande gula. Det lilla och innc- 

 flittne, fom Academien låtit fkådfcåda, hade 1:0 

 aldeles hårdt fkal af dubbla fldfvor* 2:do, i breda- 

 re 



