108 itfåh Apn Maj. Jun. 



bland litet ftanna. Ju längre han kommer up, des 

 mer faktar han fit lopp , alt fom ftrömmen blir 

 ftarkare. Sommar- varm an bidrager ej mer til up- 

 ftigaitdet, än om han år ftark , blir fliken lat, hälft 

 fom ålfven då vid fit infall i fjärdarna blir grunda- 

 re. Lika få år med regnaktiga fomrar , ty da drif- 

 ves han tiibaka, om rågnet påflår. Når laxen 

 långe arbetat i forflar, och då vid någon ålfs del- 

 ning möter en fp ak och en ftrid gren, haller han fig 

 efter den förra, hvilket ej fker når han möter få- 

 dana grenar nåra til hafvet, då han ännu ej arbetat 

 fig trott, eller blifvit fornogd af det frifka vattnet. 

 A t laxen går långfammare längre up ån neder til i 

 ålf varna, märkes i Indals ålfven, der han från de for- 

 flå ftrom-nackarna upftiger efter jemnftrykande 

 flrom til § mil på 8 dagar, då han längre ned foga 

 fordrar en half dag til få lång våg. I fpakt vatten 

 går han långfamt, fynnerlig när Sunnan blåfer, el- 

 ler år lungt. I varmt våder och folfkengårhange- 

 menligen och fpelar ofverft i vatnet, och flår med 

 fig} men blåler land-våder och år kulit , går han 

 fortare. I liten flod och ftröm går han fakta up, 

 men i ftorre flod med ftridare ftrom, fortare. Når 

 floden ftiger, går han fort up och fångas då ej lått 

 med not. Når floden år flående, tås han båft. 



Om laxens förhållande vid upgdngen i fortfarna. 

 Når laxen hv ilat. litet, under flora ftenar, då han 

 kommer til branta forflar, fkjuter han fig fom en 

 pil ofver, t til 3 alnar of ver om vatnet, och år obfer- 

 verat at han ej behofver gripa fig mycket an, dä 

 han går genom forflen. Ja man får ie honom flå 

 ofverft pa fors-hufvudet i en flygande flrom, och 

 allenaft litet rora ftjerten, hvarpa han fedan ftry- 

 ker fin kos. Så fnarthandå kommit ofver forfs- 



nac- 



