man koka fockret» Man har da vid kokningen me* 

 rendels mänga kettlar på elden, utaf hvilka en gc- 

 menligen år ftor, deri den vörten år, fom blirvit 

 fammankokad. Når man lagt frifk lake i de andre 

 kcttlarn^, låter man den koka, tils hälften eller me- 

 ra år bårtdunftadt, och då tager man det få hett fom 

 det år, och håller det uti den ftora kettilen, deri 

 den ftarkare vörten är. Samma ftora kettel ftår 

 altid på elden och kokar tils vörten blifyit full 

 t jotk , och bor man for all ting taga vara, at al- 

 drig käfta kall laka uti den famma. Således kokar 

 man lakan och vörten ftraxt tilhopa i den famma, 

 tils den börjar jblifva ganika tjock. Man har två 

 prof, hvaraf man kan döma, om lakan eller vör- 

 ten år fylleft kokad, at den kan blifva Socker. Det 

 ena år, at vid det vörten kokas , år gemcnligen 

 ftarkt fkurrt påhennejfå långe det fynes, år ej vör- 

 ten fullkokads men ju närmare det lider, at den 

 fkal blifva fullkokad, ju mindre Ikum börjar blif- 

 va på vörten, Det andra tecken och prof år, at 

 man tager af denna vörten uti en fked, låter ftå 

 och fvala,då man får fe, om det tjocknar och foc- 

 k rar fig^ gör det icke det, få år det icke ånnu 

 fullkokadt: eljeft fades, at den, fom blir vahn med 

 kokandet, kan låtteligen fe och mårka når det år 

 fullkokadt och lagom tjockt, hvilket icke få med 

 orden kan belkritvas och låras, fom af 1 jelfya of- 

 ningen. 



Når det nu år få tjockt, lom det bör vara, ta- 

 ges kettelen af elden, fåttes fedan på kåhl och 

 röres flitigt omkring, at ej vörten måtte brännas och 

 Sockret vid kettelen faftna: man fortfar i detta 

 rörande tils vörten få tjocknat, at den börjar blif- 

 va fom et mjöl, och då fåtter man kettelen på et 

 K 4 kalt 



