175 *♦ Au g- Scpt, iö; 



foglar få lifligcn, at ftorre Måftarc-ftyckc uti 

 cknna k onften, näppeligen lårer kunna up vilas. Den 

 båila kännare {kulle latteligen hår blifva bedragen, 

 at tro det fogelen ilode der lefvande. Huru om- 

 fkeligt vore icke, at detta präktiga verk gjordes 

 allmänt, och atgraf-ftickelen blefve få lycklig, fom 

 penfelen varit: I medlértid är fägnefamt at veta, 

 det verket år uti få goda händer, fom Herr De 

 Géers. 



Sedan vi ledt, genom hvilkas flit denna V ei en- 

 {kapen, i anfeende til famlingen af foglar, blifvit 

 upbygd y återftår at nämna, på hvad fått en få 

 ftor myckenhet foglar blifvit bragt uti Syftema- 

 tifk ordning, forutaa hvilken den ej förtjänte 

 namn af Vetenlkap. 



Aristoteles delte dem allenaft uti tvånne 

 Flockar, ocli tog kännemärken dertil af fötterna , 

 hvilkahan ock hade tagit til grund uti indelningen 

 af Fyrfotade djuren. Sjo-foglarna gjorde den tor- 

 ra flocken, hvilkas tår eller klor åro med en hin- 

 na iammanväxte, at blifva tjerjjige verktyg til 

 ömmande. Den fenare målte emottaga alla Land- 

 foglar, fom hafva åtfkilda klor. Men ho fer icke, 

 at uti denna fenare flocken alt for många til fin 

 natur helt åtfkilda foglar fammanparas ? 



GESNERus afdelte derfore den fenare Flocken 

 uti tvånne , nämligen rof-foglar och fnåppor, 



Willoughby gick ännu vidare , och aflkil- 

 de jämväl hons- och fparf-ilågterna. 



Herr Linn^us haranftålten allmän monftring 

 med foglarna, och delt dem uti 6 llågter eller 

 ordines, fkilde ifrån h varannan fornåmligalt genom 

 nåfvens olika fkapiiad. Ty fåfom fyrfotade dju- 

 rens egcnteliga art båft vifar fig på deras tånde. r . 



L 4 f • 



