270 1751. Ö£tob. Nov. Dccemb; 



det angelågnafte , at han rått ftålles Och vifar 

 förfarenheten, at en fpitfig vinkel på den famma 

 år båttre 5 ån de trubbiga eller de halfrunda kro- 

 kar, foni dock måft åro i bruk. Ty idehalfrun* 

 da och trubbiga har laxen godt rådrum, at vånda 

 lig , utan at ftjertenfkal någorftådes rora vid> men 

 i de andra far han ej långt komma, Iiålit om tun- 

 ga brukas, förr ån ftjerten Ikal nödvändigt vidrö- 

 ras, då han genall rufar på garnet. Forfigtige 

 Fifkate binda band ifrån den ena ften-telen til den 

 andra på flera ftållen, at kroken må komma i en 

 nog fpetfig vinkel , och inga påfar blifva ; Såtta 

 fedan tungan ifrån ftaka-gården i proportion efter 

 krokens ltorlek , at laxen må kunna riktigt fe 6p- 

 ningen , der tungan fluter fig , men dock ej kun- 

 na hel och hålleli vånda fig derefter , utan at ftjer- 

 ten ikal rora vid nätet. A t hafva en ftaka-gård i 

 ålfvén långe på et ftålle, duger ej fårdeles.j ty 

 botnen (kår fig då gemenligen ut , hvaraf ock ds 

 båfta ftaka-gårdar ofta blifvit förlorade , hvarofver 

 på flera Hållen nog klagas, falt r| hafva mårkt, 

 at forenåmde orfak merendels år der til vållande* 

 Och kommer fådant mycket deraf, at i fomliga 

 ålfvar ingen far rora fin pata-gård. ifrån de gamla 

 ftållen , oklandrad af de andra nfken der omkring. 



Om vare ftaka-gårdsFiflcareåfvenmidtpåftak^- 

 gården (kulle bruka en krok, med Öpning på både 

 lidor, och tunga midt uti, fom en och annan med 

 fordel forfökt , famt at ftaka-gårdania hade någon' 

 convexitet , at laxen defs båttre gitigeiil ififtakfo* 

 ken eller mockan, år troligt, at det våHkulielya? 

 kas. Der någon ftrom är och grundt Vatn, fkulle 

 tfck vara nyttigt, at hafva en eller två ryfllör eller 



ftorä 



