to 1750. Januar. Febr. " Mait 



ouadraterne af deras inbördes diftancer inver* 

 fe. Efter alla omftåndigheters noga ofvervå- 

 gande, bevilte han då, at Jordens axel borde åt- 

 minftone vara til ^Equatorens diameter fom 229 

 til 2,30, lamt ät olikheten (kulle vara ånnu (torre, 

 om Jorden inuti vore tätare ån vid des ofverfta 

 bryne (»). 



Af få olika grundfatfer kunde ej väntas full- 

 komlig ofverensitämmelfe angående ratta forhål- 

 landet emellan Jordens åtfkilliga diametrar. Nog 

 af, at dock alle hollo for en afgjord fak, at Jor- 

 den målle vara plattare under Polerna ån närmare 

 Linien. Sedan åter det var medgifvit, folgdc 

 vidare, at ej alla grader på en Jordens meridian- 

 cirkel kunde vara lika dryge , utan (torre och ftör- 

 re, ju längre ifrån iEquatoren : hvilket faller lått , 

 atSegtipa, om man allenaft påminner fig, hvad 

 i början af denna hiftoria år vifadt : nämligen, at 

 om Jorden vore fullkomligen platt, (kulle (tjer- 

 nornas middags-hogd, och- foljagteligen Polens 

 hogd vara ofver hela Jorden den famma, få vida 

 meridianen då vore en råt linia, ochat det år meri- 

 dianens krokning fom fororfakar forändringar i 

 Polens hogd. Når han derfore år mer eller min- 

 dre krökt, måfte ock Polens hogd mer eller min- 

 der andra fig på lika långa (tycken af meridian, och 

 foljagteligen, om Jorden år kullri^are under acqua- 

 tor och plattare under Polerna, ma(te Polens hogd 

 häftigare andra fig och fåledes graden blifva min- 

 dre på det förra ån det fednare it alle t. 



-,. \ii si 



(n) Newtons Principia Philof. Nat. Mathematica, Lib. III, 

 prop, XIX. <& XX. Jimfår Clairauts Thcoric dt U fi- 

 gurc dc la Tcrrc , uti Företalet. 



