i 4 175°- J an uar. Febr. Mart. 



fom en åndteli^ folgd och verkan äf famma natur- 

 liga orfaker, fä at huru länge bloden klämmer pj 

 vara fafta delar, få varda de alt mer och mer ur- 

 klåmda, tils de åndteligen varda ftyfvä och hår- 

 da , de fmårre rören gro igen och åndteligen för- 

 vandlas til ben, ej annorlcdes ån benhinnans fkif- 

 vor hos et foiter f åges varda til ben. Denna me- 

 ningen år 5 fom med ftora måtts tankar plågar lke t 

 af de flåfta Medicis antagen fåfom afgjord. 



Herr Augustinus Buö^eus (b) har fuller 

 få vida förbättrat denna meningen , at han nekat 

 det några mjuka odh blota fibrer någonfin förvand- 

 las til oen ^ famt erhindrat at fådana onaturliga 

 benvåxtér ej voro verkeliga ben, emedan uti dem 

 ej funnes den bildning och annat, fom egenteli- 

 gen tilkommer ben. Men han har grundat fig i 

 Stallet på fmå jord-eller gipsaktiga korii 5 dem haft 

 få befkrifver^ fom voro de lamma med dem jag 

 fedt och änmärkt, omkring hvilka det ofriga ben- 

 aktigä våfendet famlas och gyttras* 



Då jag for några år fedan få ofta faftt någrå 

 flackar, fom blifvit benaktiga, träffade jäg ånd- 

 teligeil uti flora Pulsådern hos et måns-lik hår och 

 dar några gulaktiga hårda Italien $ hvilka med up* 

 hogd kullrighet räckte in i fjelfva ihåligheten af 

 Pulsådren. Desfa ftållen opnade jag* ty de be* 

 täcktes ånnu af Pulsåderns innerfta hinna t och 

 fant i dem en gul faft> fom utgutit fig uti den 

 cellulofa våfven (tnembrana cellulofa) ^om ligger e* 

 mellan de mufculofa fibrerna och innerfta hinnan. 

 Denna faft var mjuk och tjock > ej olik den^ fom 



^(*) Mifccllan. BcrolineaC Cent. IV. £ Tora. V, p. 6}* oA' 

 ic följande. 



