1750. Januar. Febr. Mart. st 



öm jcmte hafrail utfås något tjenligt ho-fro* 

 Är ängen eller myran af fådant fiag, fom fatt fig 

 tilfiimman af fiö*vrak > fina trå-oeh grås-rotter^ 

 fom ännu ej fufleligen hunnit rutita* da jorden ge- 

 menligcn fynes rodbmn når den blifvcr toiT^ beh 

 är mycket lått > få kores derpå fand 5 fedan den 

 blifvit omvånd, ju mera defs båttre , fom bredes 

 ut oChJharfyas ncder, fedan godes hek tunt der* 

 ofver, då fanden hjelper til at häftigare fortära 

 och til fvartmylla förvandla de fmå rötter eller 

 tråagtiga delar, hvaraf åmnet beftår, och befor- 

 drar en härlig och omnig grås-våxt : hvilket jag 

 med förundran erfarit, på en få ohyggelig myra, 

 fom tilforene aldrig bar annat ån Pors , jortron- 

 ris och Ljung* hvilket myreflag, hit in til, ef- 

 ter hvad dcr-om flcrifves och berättas i hållits for 

 obrukbart, och det der ej ftode at hjelpa^ men pä 

 forenämde fått år # det bräkt, at bara bara hvit 

 väpling, tått och mot en alns hogd. 



En fådan upkord , bef ådd och fedan igenlagd 

 ång, måfte forfta året aktas från bolkaps tramp % 

 til des den hinner valla fig Och derfore inråtta^ 

 man garna denna fyfsla i få beqvåmligt låge , at 

 nybrytningen, med minfta befvår, kan inhägnas t 

 eller fom hår å orten brukeligt år , omikoflas, fom 

 (ker med 3:11c roar eller gardes -gårds -ftånger,fam- 

 manbundne med par ftorarvidhvardera åndan,och 

 et par midt på 3 men då målte ej fvin komma i ån* 

 gen, hvilka ej hållas ute med fift nåmde ftång- 

 nings fått och åro de flcadeligafte for ångs-vallen» 

 Når man kommer in hårmed, år det ej få befvår* 

 ligt, fom det torde lyda i befkrifningen, öch når. 

 man en gång funnit nåraf nyttan, låter man in* 

 gen moda {kråma fig . 

 Öcn 31, Martti. 



D z 



