1750. Januar. Febr. Matt. $ 9 



Under de nu fnart uti 2,0 ars tid af mig anftål* 

 te ron hår uti Jämtland vid väderlekens i aktta- 

 gande , ifarnes lenare läggande och losfande , med 

 flera dylika til vår Oeconomies förbättrande , har 

 jag i fynncrhet varit omtankt, at finna ratta or- 

 saken til Sädens förfkåmmande af kold; ty den fom 

 ej har fig bekant urfprungct til en fjukdom, lärer 

 fent läka den famma. 



1730 om Sommaren vid min refa uti Norrfka 

 fjällen började jag detta eftertänka , hvarmed jag 

 altfedan fortfarit , och funnit: 



i:mo. At frollen aldrig fkadat fäden i blåfl, u- 



tan allenait i ftilla väder. 

 z:do. Aldrig förr än i dagningen, och dä Solen 



upgår vid klart väder. 

 3: tio. At de af våra många kalla källor och my- 

 ror upiligande dunfter åro Sädens fanfkyl- 

 dige fiender. 

 När desfe komma antagandes , fom en tjock 

 dimba måltadels ifrån fläta floar, kärr, måsfar och 

 {kogar, få har jag noga märkt, at de ej fkada 

 hvarken fäd eller orter, forrån de emot någon 

 fkog eller berg lladna, men då begjuta de fädes- 

 axen med fin froft , och gora dem lika med can* 

 deradt fåcker, forkyla och dr da fåledes den fpå- 

 da växten, i fynnerhet om regn kommer följande 

 dagen. Härvid märkes, at få länge axen ej Iku* 

 tit utur fin balja, kan ingen froft (kåda växten * 

 hvilket man klarligen ront 1742. den zz Junii, da 

 all f åd pa froltnämde Hållen här i Jämtland, fom 

 upkommit ur fi 1 1 foder, i grund igenom en ovan- 

 lig froft aftynade, men det fom ej upfkutit blef 

 oikadt. 



Häremot har jag formårkt, at om den före- 

 nämnde kalla dimban icke hindras , utan uti fin 



E 5 fakta 



