io6 1750. April. Maj. Jun. 



om uti Herr Hasselquists Difputation deViri- 

 bus plantarum ) under Arch. Linn^us. 



<pto. Men det man eljeft mindre lått kunnat 

 förmoda, år, at åfven de til (jelfva aflelfen horan- 

 de delar, fom låra formodeligen hos et djur un- 

 dergå flera Secretioner ån de flefte ofrige , Iko- 

 la ock efter födans olikhet undergå ändringar. 

 Hvar Hushållerfka vet ju 5 at hönsäggens gula, 

 medan de om vintren fta inne och födas med f åd, 

 år blekare til fårgen och lindrigare tilfmak, ån 

 fedan honfen ilippa på gron-gråfet, då gulan blif- 

 ver rödare och fmaken fränare. Och är mig o- 

 kårt, at ånnu ej hafva fått namn på den eller de 

 orter, eller hvad det eljeft må vara, fom vid 

 Cronobergs Lands-Hofdinge late i Wexiö Lån 

 plågar göra hons-aggen, fedan de fått flippa ut 

 på marken om Sommaren , aldeles otjenlige til 

 nyttjande genom en as-liknande fmak. Lika fer 

 man ock vara befkaffadt med ankors agg, at de 

 til fmaken blifva mera våmjuge , fedan ankorne 

 fått tilfålle, at i fig fluka matkar, grodrom med 

 mera, ån då de i hufen med fåd blifvit fpifade. 



Äfven fer man ock i Örta-Riket något dy- 

 likt hånda, i det befynnerligen de faftåillare famt 

 mera frodigt och häftigt växande, och hvilka få- 

 ledes fynas fåfom mera fnåle, och glupfke at in- 

 taga hvad foda fom förekommer , kånbarligen ån- 

 dra fmaken efter den godfel och jordblandning 

 de våxa uti. 



d, 9. Jmiii 175^ 



SÅTT 



