i io 1750. April. Maj. Jun. 



Svenfka Bohvete arten 



1:0. Persicaria. Linn. Flor. Suec, 319; 



Perjicaria mitis Bauh. 

 Roknäfva. 



Denna våxer hosofs måft vid alla Byar, hålftr 

 Uti fet, los och muftig jord fåfom ögrås: ar ock 

 derföre få mycket lättare , at vinna ymnighet ut- 

 af , fom den fjelf letar fig til våra hus, fophogar 

 och kålgårdar öcc. 



Såfom faftfull våxt, och innan den efter full* 

 åndad mognad hårdnat til defs ftjelkar, år dem 

 få vål fårfk, fom til ho afllagen, en tråiFelig foda 

 for får, efter den långte fedan af mig gjorda och 

 genom flera års ron federmera bekräftade obfer- 

 vation, at fårens naturliga, begårligafte, och 

 råttafte foda beftår uti de iaftfullare orterne, fom 

 finnas på hogder och uppå all i et torrt låge varan- 

 de upbrukad jord, hvadan ock den af vår Lin- 

 n^us rätteligen for Fårgrås kallade Feftitca Flor. 

 Suec. 9f. hafver fnart fagdt af alla Svenlka grås- 

 arter den faftfullafte , och i det affeende måft kål- 

 liknande brudd och blad, af hvilken egenlkap, 

 och fåfom til fårbete ej mindre tråffelig jag ock 

 funnit dir a Flor. Suec, 68 „ Och torde hända, at 

 fumpiga kårr- marker åro fåren Ikadeliga, åfven 

 til någon ftorre del af den orfak , at kårren ( utom 

 den i dem befinteliga Menyanthes^ Vattenvåpling 

 Flor. Svec. 163, hvilken funnits vara for fåren en 

 fund läkedom) eljeft merendels hafva torra famt 

 desutom til fmaken bittra, åfven ock til en del på 

 tungan lika fom brännande växter, h vilka til följe 

 deraf aga mindre födande, men faft mer kroppen 

 angripande delar. Hvaremotde faftfullafte och få- 



ledes. 



