I3 8 1750. April Maj. Jun. 



AF HAND L ING 



Om 



Svedjande farnt étvåg til Hushållning med 

 Skogar. 



Af 



JACOB FAGGOT. 



Vanan at fvedja eller bränna fkog och mark, 

 lårer vara mycket gammal hår I landet : 

 hvadan ock fomlige mena, at SveaRike har 

 deraf fådt fit namn. Men den frågan år ny : om 

 Svedjandet år Ikadeligt eller nyttigt ? Jag vil för- 

 denfkul rådfråga Naturen och erfarenheten , famt 

 låta den förra, fåfom enovåldug Domare, och den 

 fenare, fåfom ojåfaktigt vitne , fkilja en tvift,fom 

 icke tål längre upfkof , utan bor juft denna tiden 

 nödvändigt blifva fliten och afgjord, på det Hus- 

 hållningen må federmera med behörig myndighet 

 kunna liålla en rättvis dom i verk och fullbordan. 



Naturkunnigheten lårer ofs 5 atTrån och Väx- 

 ter beftå af fetma, falt, jord och vatten, och at defla 

 ämnen, fom våxterne låna af marken der de våxa, 

 och af vattnet, fom jämväl innehafver våxteliga 

 delar, komma jorden åter til godo igen, når väx- 

 terna nedfmåla fina affall, och då qviftar eller ris 

 lemnas qvar der (kogfålles, h vilket alt , genom 

 ruttnande , lofes up til ofvannåmde grundämnen , 

 fom af dragkraften eller luftens tryckande, i följe 

 med vattnet, åter ftiga up i våxternes ror , at dér 

 omkokas och vidare fora$ til alla de delars underhåll 

 och forkofring, hvilka utgöra hela växtens kropp 

 och våfende. Håraf måfte man med vördnad o,cn 



