i&f 1750. Julius Äug. Sept 



ifrån främmande orter kopa fådana ting, fom vi 

 ,dock hema af okunnighet trampe under fötterna. 



Låt ock vara, at icke allenaft hushålls nyt- 

 tan af många ting år ofs ånnu obekant, utan ock 

 at vi tvårt om finne åtfkilliga 5 fom tyckas vara 

 ofs fkadeliga> få blir dock lika nödigt at kanna 

 dem alla, emedan man i annor håndelfe ej kunde 

 utrota desfa, eller taga fig for dem til vara : få at 

 fjelfva deras kännedom likväl altid år nyttig. Des- 

 utom fe vi ju dageligen, at verkeliga nyttan af 

 åtfkilliga åmnen blifver genom nya ron efter hand 

 uptåckt, och at vi ofta få orfak at hågna och vår- 

 da dem , hvilka vi tilförcne af okunnighet fåfom 

 ikade-djur och ogrås fokt förgöra. 



Uti andra Vetenfkaper går det fammaledes 

 til. De (kulle alle fnart forqvåfvas, åtminftone 

 ganfka fent tilvåxa , om alt ratades och forkafta- 

 des, fom ej ftrax fynes lofva någon nytta. Hu- 

 ru många prof hafve vi icke, at en i början foral- 

 deles ofruktfam anfedd fpeculation och fåfäng ny- 

 fikenhet gifvit andra oförmodad anledning til hår- 

 liga, uplyfande och gagneliga påfund ? Alt hvad 

 fanning år, bor opåtalt få inryme hos Vetenfkaper : 

 ty fanning år altid i fig fjelf nyttig, ftådar och up- 

 lyfer vårt förnuft, famt banar vågen til flera fan- 

 ningar. 



Så mycket mer bora alla de fanningar högt 

 fkattas, fom vi finne i naturens bok upteknade, 

 fåfom hvilka icke allenaft ofelbart åro nyttiga at 

 veta, utan ock på det eftertryckeligafte fått låra 

 ofs at vörda Skaparens oåndeliga magt, vishet och 

 godhet , hvilka oftaft lyfa ju få fortreffeliga i de 



minfta 



