i88 1750. Julius Äug. Sept. 



ute i fria luften, trodde ock helt vift, at mot den til- 

 ftundande våren blifva aldeles frilk : holl val i for- 

 ftone en god di^et ^ men då han i llutet af April 

 började åta mjolk-mat, drack någpt dricka (iom 

 han under hek fjukdomen icke väl tålt) , rördes 

 febern åter up, och den invårtes hetfan toj* alt 

 mer och mer til. I hånfeende harpa opnades adren 

 på armen, då blodet merendels var upfyllt med 

 mycket gult vatten. Nu ville Ghin-China ingen 

 ting uträtta , utan en intermittent eller fkåftals- 

 kommande feber förvandlade fig uti en, fom var- 

 de altjåmt. Svullnaden ville fig ganfka ftark uti 

 de yttre delarne; anfigtet var mycket utpoft: 

 tånderne lofsnade, nied flere Ikorbjugs kånneteken, 

 Et ftorbjugs-dricka brukades några dagar, men 

 orfakade ftarkare rorelfe i blodet, måfte derfo- 

 re innehålla med defs vidare bruk. Uti Junii- 

 månad 1748, brukades Norrmalms Surbruns vat- 

 ten, fom tyktes gora god verkan. Samma tid tog 

 Patienten fig före en refa fjoledes af 40 mil, förde 

 bruns-vatten med fig, fom om några dagar fkåm- 

 des bårt: råkade derjemte at ligga 14 dagar for 

 motvåder, innan han kom til lin förefatte ort. 

 F råsfen infann fig på fjon ftarkare, efter ingen 

 diaet få noga kunde tagas i akt. Samma tid, iom 

 den fjuka kom fram , gick på den orten en ftark 

 rodfot, uti hvilken Patienten åfven häftade: låg 

 8 dagar ganfka eländigt til fångs , brukade ej eller 

 några medicamenter, utan allenaft z glas rodt vin 

 om dagen. Efter rodfoten fvullnade han alt mer 

 och mer, kunde icke få några kläder på kroppen, 

 utan måfte hålla fig vid fången. På återrefan til 

 Stockholm, fom åfven fkedde tilljos, måfte Pa- 

 tienten for ftarkare motvåder, ån vid framrefan, 

 ligga 3 veckor på vågen, då fvullnaden få val uti 



