175°* Odob. No v, Dec. 289 



nödgat at forfara både Curen medquickfilfver och 

 med defTa orter, faga, at Örte-Curen år mång- 

 faldigt lindrigare och båttre. 



Jag ville onfka af alt mitt hjerta , at vi uti 

 Sverige aldrig {kulle behofva hvarken quickfilfver 

 eller defla Örter, til en få ful fjukas botande: 

 dock har jag, fom Hiiloricus Naturalis, bordtgo* 

 ra defla orters nytta bekant, och hoppas der uti 

 ej hafva gjort illa, om jag uptåckt et lindrigare 

 botemedel emot en f jukdom , for hvilken fomlige 

 tcfrdc onfka 5 at ingen bot (kulle gifvas, til af- 

 fkråckande ifrån odygd. Men om barn och andre 

 ofkyldige månnilkor råka for denna fmitta, år då 

 icke val gjort , om man f oker at rådda deras lif , 

 och bota på lindrigafte fått? 



Herrar Medici kunna framdeles ånnu finna 

 kårtare och båttre vågar, ät betjena figaf defla or- 

 ter, famt förbättra et och annat deruti : ty de Vil- 

 de Americaners kunfkap ftråcker fig icke långt 

 in uti Theoria Medica. Mig har allenaft ålegat, 

 at f åfom en Hiiloricus berätta hvad jag fett och 

 hort. 



Således har jag befkrifvit nyttan af några få 

 örter, dem jag i början, fom månge andre ånnu 

 gora , anfåg fom ej nyttige til annat, ån at måtta 

 en Botanici nyfikenhet. Jag har ofta i mina dagar 

 hort mig förebrås, då jag famlat Örter, hvars nytta 

 hvarken jag eller andre vetat: til hvad nytta? famt 

 at den fom eljeft har intet at gora , må lopa och 

 Jfamla Mufcos och Mufcas. Men jag har på mina 

 refor lårt, at den ort jag, kanhända, måft for- 

 aktat, har ledan blifVit befunnen hafva denftor- 



T fta 



