302 I75 a O6tob. Nov, Dec, 



va ijuka, fedan de druckit dettä vatten, dl de lå 

 anfenligen upfvålla, at man ej annat förmodar, ån 

 at de (kola do. Värnet i åen ftod på detta -.Hållet 

 merendels ftilla och hade fatt vid fidorna af bårget 

 et fediment af feg rod-blå lera, h vilken ån mer 

 fammanhols af åtlkillige växters rötter. I detta vat- 

 ten fågs en ovanlig myckenhet af de få kallade 

 punds-hufvuden eller grod-ungar. 



Källor foktes fåfängt på defle ägor. Något li- 

 tet vatten fas utur en backe, fom ej oftare, än ef- 

 ter ilarkt rägn, har iiturfprung ifrån hellebårgen, 

 men detta varar icke länge. 



Mat bruktes har ingen annan ån den, fom år 

 for Dal-bonden alman, nämligen omfkiften af gröt 

 och välling, fom ibland underhjelpes af arter, kål 

 och mjölk: faltfjo ftlk, f åfom fill och makrill,åtes åf- 

 ven hår under ftundom: kött-mat brukar bonden 

 mycket fållan for egen mun, utan använder den 

 merendels til falu. 



Närings-medel idkas hår inga andra, ån de hår i 

 landet allmånne, ty gårdsbruk år det tornåmfta. 

 Intet ilen-hygge aller annat, fom fkadar broitet, 

 brukas hår. 



Hufen voro upfylde med qvafd och illak luft. 

 I de åldre byggningarna voro lyllarne aldelcs for- 

 rutnade, få at, da de ofverfte flockarna i våggen 

 voro helt frilka, fåg man, at de nedre voro ju när- 

 mare til jorden ju mera murkne. 



Fäggmäffa (Hypnum Fl. Sv, 872,.) vaxte helt 

 frodigt i 4e nederita vågg-fpringorna. 



Fes- 



