312, IJ$Q, O&ob, Nov, Dec, 



nåden och arbetet åro ringare, når man alfvarfamt 

 lägger handen dervid, ån de förut fynas. Några, 

 fvårigheter, och et eller annat val begynt , til hålf* 

 ten utfordt, och foljakteligen mifslyckadt forfok , 

 bor ej bringa ofs at råkna landhafrans utodande i-< 

 bland de förlorade konfter, hålfb forfarenheten på 

 åtflvilliga ftållen ofvertygar fullkomligen , at når 

 eftertankan, handalaget och beftåndigheten gora 

 h varannan följe, måtte Landhafr&n under åkerbru^ 

 karens fötter förtvina. 



Jag bebor en gård, föm ågt deri med kringlijf» 

 gande et lika ode, at med ymnig afgift af denia 

 lätta fåden, mer bedrofva ån hugna fina brukan: 

 men et af den i fin tid beromliga Probften W - 

 SJornsson lyckeligen utfordt forfok, fom gifvt 

 mig anledning at frefta något dylikt, hafvergenoli 

 Guds vålfignelfe fåpiycket uträttat, at jag på fen-* 

 te året efter min ankomft til denna orten, mu 

 glådje fåg landhafren aldeles utrotad, och haf\cr 

 fedan icke blifvit honom i mina åkrar varfe. BS 

 friad ifrån få mycket ondt, och med den 6fv<i> 

 tygelfe jag åger om mojeligbeten at lått och ly> 

 keligcn utrota landhafran räknar jag for en ihl- 

 dighet, at forft uptåcka de forfok hår vid gånen 

 blifvit anftåldte, och fedan uptaga famt befvar?" de 

 inkaft, fom fynas ligga mojeligheteni vågen, 



Det forfta forfoket fkedde 1712, oci år 

 mig af Herr Comminiftern Wtbjornssok be^ 

 yåttadt. En åker år belägen i våftra KÄfter- 



gjårdet, ftor 3 tunne- och 9 kappeland efter 

 antmåtare uträkning: på den ena fidanår lfrmyt* 

 la på klapur eller ftenaktig grund, och på ndraån-^ 

 4an ut med ångs gjårdesgården, dungjord a" vårfta 



fla^ 



