I750- O&ob, No v. Dec. 313 



flaget, och få djup, at man ånnu, ehuru diken of- 

 ta blifvit renfade, ej hunnit til båttncii. Denna å- 

 ker var få rik på landhafra, at icke något annat på 

 honom kunde hafva trefhad, når Probften Wi- 

 bjoRNSsoN kom til Vreta Klofter derfore prof- 

 vade han nödigt at låta landhafran det året hafva 

 fit fria lopp, då han vaxte ogement frodig. Når 

 denna landhafran ftod i fin bäfta växt, och ånnu 

 var gi*on, låt Probften lian gå dårofver, och bärga- 

 de den famma til bofkaps foder , fyllandes dermed 

 et ftort ladugolf. Når detta var bärgat låt Prob- 

 ften kora up åkern, famt val dika nedan omkring 

 dungjorden, gödde fedan val och fadde råg om hö- 

 ften. Når åkern åter var i trade, kördes han flitigt, 

 och höften derpå fåddes med hvete. Så omfades 

 med hvete och råg fyra fåden, och göddes åter, 

 famt fåddes med val handteradt korn. Då fyntes 

 icke tecken til Landhafre , hafver icke eller til 

 denna dag, på 2,7 års tid, någon landhafre der blif- 

 vit fedd, lår ock aldrig der komma at fynas, få lån- 

 ge åkern får fin tiiborliga håfd, och utfädet fin 

 rätta Ikotfel. 



Andra forfoket fkedde ftraxt efter min ankomft 

 hit til orten, 1745*5 at då jag ofverfåg åkern vid 

 |>råftebordet , fick jag i oftra kloftergärdet fe et 

 åkerfält , om 7 tunnelands ftorlek, efter Landma- 

 tare uträkning, den båfta jordmon vid gården, ler- 

 mylla med lergrund, hvilken bar en ynkelig vårfåd, 

 fullblandad med landhafre. Jag fporde då enålder-^ 

 ftegen man och jordbrukare, fom var i mit följe, 

 hvarfore den båfta jordmån var i fådant tilftånd^ 

 når grusjorden och fandbackarne voro långt båttre 

 anfade? Mig fvarades, at den jorden aldrig kan bå^ 

 ra annat, och hade aldrig i manna-minne annat bu- 

 it. Om en annan dylik pråftegårds åk$r i famma 



U f går. 



