3i 8 175°- Ödob/Nov. Dec. 



Har man tunt ägnar eller annat fnafk på henne, fom 

 den famma pä fä dagar aldeles fortär. Når ftté* 

 drifvan år bärttård, lemnar den efrer fig pä äkren 

 ct flemaktigt och bindande åmne, fom dvärgs - 

 nåt 5 hvilket forquåfver rågbrädden, fä aldeles,at 

 man knapt ll:al fe , om der varit fädt eller ej: men 

 när man finner atfno-drifvanlemnat efter fig et få- 

 dant märke, måfte man taga en råfla, och dermed 

 loft råffa ofver åkern der fnodrifvan legat, fä vä- 

 xer rägen der lika frodigt fom annorftådes, hvilket 

 aldrig ilar felt . Eijeft kan man pä lättare fått und- 

 vika all olågenhet af fnodrifvor pä åkern vid gär- 

 desgärdarne, om man forft kallar up goda och nå- 

 gorlunda ftora diken dår gårdesgårdarne fkola fat- 

 tas, och fedan ftånger gården mitt i diket § aln vid 

 pafs högre ån dikes-backarna. Sådana gårdesgårdar 

 äro mjeket varaktigare och afftänga bofkapen båt- 

 tre fran Höjande ån andra gårdesgårdar: och fom 

 de foga åro högre, ån ofre bry nen på åkern , iå 

 lägger fig dervid aldrig någon fno-drifya om vin- 

 t-eren. 



3:0 pungjorden, fom rått vårdad och fkott, 

 få rikeiigen årfåtter fin brukares moda, måtte i 

 fynnerhet låta fkjuta all fkulden på fig, och vara 

 et forhångfle for hushållarens lattja, når rågen ej 

 vil fort: men forfarenheten predikar nog om hen- 

 nes oikuld. Här har man deffa torra åren mårkt, 

 at dungj orden burit den båfla rågen, hvilket nog- 

 famt vitnar,at om man på dungj orden något lider 

 i våta år, år icke fjelfva jordarten der til Huld , 

 utan hushållaren, fom icke gifvit fin åker nodtorf- 

 tiga diken* Sällan år åkern få belägen, at icke af- 

 lopp kan vinnas genom moda och upmårkfamhet, 

 och der det aldeles icke vil lyckas, få kunna goda 



