1753* Jan, Febr, Marr, is 



reftållning uti f jålen. ' Has de oflcålige krea- 

 turen, om hvilkas fjäl man icke fä är ofvertygad, 

 nämner jag de delar kånftobare, af hvilkas retan- 

 de kreaturet vilar tydeliga tecken til fmårta och 

 olågcnhet. Kånflolos år den del, ibm då den bran- 

 nes, {kåresy ftickes, Ikadas, näilan helt och hål- 

 lit icke vifar' nägot teken til fveda, icke up- 

 våcker nägon ryckning (convuHio) och icke gor nå- 

 gon ändring uti kroppens låge^ ty det år bekant, 

 at kreaturet, fom känner fvedan,drager den lidan- 

 de delen bart, rycker det fkadade benet ifrån or- 

 fakcn, fem gor fmärtan, ikakar huden, fom blir 

 ftucken, fimt vifar andra tcken, af hvilka man 

 kan fluta, at det lider. 



Jag tycker, at det allenaft genom forfok kan 

 afgoras, hvilken del uti kroppen ar kånflobar eller 

 .retelig-, ty at Läkare och Phyliologi utan forfok 

 åtagit lig at utmärka deila egenfkapers riårvarelfe, . 

 det har hår fom annor Ilades varit odak och anled- 

 ning til vilfarelfer. 



Sedan Boerhaave hade antagit, at nerverna 

 utgjorde det torlla utkaftet (ftamen) tilgpiånni- 

 (kans kropp, har han icke gått långt ,^ch få 

 vida han detta bejakade, måile han palta, at 

 knapt någon del uti mannifkans kropp vore , fom 

 icke hade kånfla eller rorelfe(a) * Denna mening 

 blef gillad nåftan af hela Europa, h varemot jag 

 dock på et annat ftålle har gjort åtlkilliga påmin- 

 nelfcr(b). 



Dc' enklare delar uti månnifkans kropp åro en 

 nerv, pulsåder, åder, mindre ror^ hinna, kott- 



fpire- 



(a) luft. rei Med, p, ^oi* (b) ConarqeiU. in Iiift.Boerh. 1, c. 



