1753^ Apr, Maj. Jun. loi 



vidgandet antager fin förra ftorlek. Det år icke 

 obekant, at berömde Mån och nyligen Senac 

 famt Whytt (k) hafva fa mycket tilågnat puls- 

 ådronias och i fynnerhet de mindre rörens rete* 

 het, at den förre har nåftan uteflutit hjärtat ifrän 

 i de orfaker, Ibm gora, at blodet omloper uti enlef^ 

 I vande kropp. Jag nekar icke, at denna fats har 

 I en ftor fannolikhet få val i anfeende til ofverens- 

 i llämmelfen med tarmarna, hvilka medelfl: den 

 " mafk-lika rorelfen dritva fina våtfkor , lom ock 

 den fornåmfta puls-adrens exempel uti filkesma- 

 Iken, fom mange hafva ment vara defs hjärta, 

 hvilkcn aldeles fom en tarm efter hand dragés til- 

 famman och pä det fåttet befrämjar vätftornas 

 I omlopp. Vidare tyckas befynnerlige inflamma- 

 1 tioner, fom härröra af et aggandc, vara härtil et 

 bevis. Ändteligcn fynes denne lak bekräftas af 

 de kreatur, uti hvilkas vätfkor någon rorelfe va- 

 rit ofrig, fedan hjärtat varit utrifvit, fom icke 

 tyckes kunna tilfkrifvas någon annan orfak, ån 

 puls-ådrorna) ty med Microfcop har man fett på 

 fiflcar och grodor, fedan hjertat varit utrifvit , at 

 blodet en hel tima här och der uti puls -ådrorna 

 rordt fig af och til, och at det genom ådrorna 

 kommit tilbaka til hjärtat: man har ock fett uti 

 fmä filkar, at blodet uti rören flutit fram och til- 

 baka, fedan hjärtats och ganens (branchiae) rorelfe 

 uphort^ och ingen kånfla varit quar. 



Vare nu härmed huru det vil, få bevifa dock 

 forfoken icke något dylikt: den ftora puls-ådran 

 (aorta) drager fig icke tillamman når den retas 

 G 3 antin- 



(k; L, c. p, 95, 



