1753^ Apr. Maj^ Jun, 107 



chanifk, fåfom knif och dylikt, hvaroni jag for-* 

 ur har nåmt. Härvid århindrar jag mig hafva fun- 

 nit hos Whytt (r), at Iridis dimiwndragande 

 icke härrorer af någon kottaktig kraft ^ emedan 

 ; den efter döden forblifvcr ganfka vid, hvilket jag 

 I annars ofta hat fett, och nu nyligen hos en katt, 

 dåden dog, på hvilken ogneholet (pupiila) var 

 I fä vid, at iris knapt {yntes. Hos en groda har 

 jag tykt, at den år utan all retelighet. 



Ibland kott-fpirorna åro någre, fom Uti den 

 lammandragande krahen aga företräde, och be- 

 holia den länge efter kreaturets dod. Uti deras 

 antal lämnar jag mellan-gårdet forfta rummet, 

 hvars belkafFenhet år, fom jag altid funnit, atdet 

 fortfar uti fin rorelfe eller åtminitone darrar af 

 i nervens retning, når de andre mufklar efter do- 

 I den hvila, Jag har fett, at det varit reteligt och 

 I darrat cn timma ja ock mer, fedan kreaturet va- 

 rit dodt, och då tarmarna redan voro (lilla. Dylikt 

 har ock Herr Zimmerman fett (s), och långt; 

 for detta har J. Jacob Wepfer (t) anmärkt, at 

 diaphnagma dragit fig tilfamman fedan magen var 

 uttagen. Vid denna beråttelfen bor jag dock ic- 

 I ke fortiga, at andre kott-fpiror åfven ock hos de 

 kreatur, fom aga varm blod, hafva underllundom 

 darrat, fedan hjertat uphort, at rora fig, hvarpå 

 Herr Oeder. anförer exempel (u). Merendels år 

 det dock få, at mellan-gårdet , hjertat och tar- 

 marna kunna retas , eller ock , at bagge de fenare 

 röras af fig fjeltva, når de ohigc kött-fpiror af- 

 lagt all benågenhet til rorelfe. 



Når 



(r) Seåi VII, (s) p, 19. (t) De ckut. aquat. p. 195. 

 (u) De temporali p. 4. 



