tiff 1753, Äpr. Maj, Jun^ 



jarfla (piinétum faliens)och efterhand forminflcas^' 

 lå at den ifrån ifo puls-flag minflvas til po'och öo 

 pa minuten hos en gammal, f^or ofrigt hafva alla de 

 delar i mannifkans Jcropp, fom beftä af mycket 

 jord och åro tunge^ fäfom ben, tänder, brafkor^ 

 ingen retelighet/ jafjeliva den retclige kott- trå- 

 dan blifver trog och orörlig endaft genom torkan- 

 de 5 dä limmet år bärtdunftat. 



Det åtcrftodo nu at underfoka^ hvarfore lim- 

 met, fom blifver af et dodt blod-vatten, år rete- 

 ligt uti et kreatur. Whytt fåger jåmte annat 

 dylikt n^ed Stahlianerna, at fjålen fororfakar 

 detta, idet hon, fom känner olågenheten ^ dra- 

 ger tilfamman en vidrörd kott-träd, på det hon 

 må gora fig ledig ifrån en f ådan befv årlighet. 



Men faftån denna förklaring år ganfka lått och 

 gor ofs i haft lediga ifrån all moda, få tjockes den 

 dock icke derfore ofverensftåmma med det , fom 

 yi fe hånda. Reteligheten år ju fkild til hela fin 

 befkafFenhct ifrån känflan, hvilker borde annor- 

 ledes förhålla fig, om reteligheten forörfakadesaf 

 kånflan y ej eller, om man ville detta antaga , vo- 

 re de delar retelige, fom åro fkilde ifrån fjälens^ 

 valde, hvilket dock ftrider emot våra forlok, fom 

 vifa, at et dodt kreatur forblifver reteligt, åfven 

 når defs delar åro foildrade ifrån kroppen, hjärtat 

 iitlkurit, hufvudet athuggit, eller känflan på nå- 

 got annat fått dem betagne. Intet år allmänna- 

 re, ån at fe, det hjårtat och kött-fpirorna på ert 

 groda forblifva retelige, fedan rygg- märgen (me- 

 dulla fpinalis) och tillika hufvudet åro affkurne. 

 På et fint fått foker Whytt (d) at gora dods- 

 . ' tiden 



