14^ 1753- ^P^^ ^4 Jun; 



litet mer rata det vånftra knået, fom varit vari!:. 

 Continueradc til den 14. A/Iartii, dä hans gäng 

 befants något ftadigare. Kunde dä fatta hela hö- 

 gra foten ned til gälfvet, och var mer iedig ifam- 

 maknå^ ån uti det vånftra. Den 7Junii kom 

 han tilbaka igen , dä han kunde rata hela det hö- 

 gra knået, och har blifvit åfven något båttre i 

 'det vånftra. Han harnufättmer ftyrka i hela krop- 

 pen och gar ftadigare, ån når han fift uphorde 

 med Eleftriciteten 5 fom bäft flutes deraf, at haa 

 icke faller få ofta fom* torn 



En 1 5 års gammal gåfle har genom virk och 

 bölder blifvit ofårdig uti fit vånftra knå, for p är 

 fcdan. Det ftod ånnu updragit, kunde hvarken 

 bojas eller ratas , och hade en hard fvullnad på 

 inra fidaa^ Hälen var updragen, fotleden ftel 

 ock nåftan orörlig, få at han hålft häppade pä et 

 ben, och mäfte altid bruka kapp. Kunde ei el- 

 ler for ömhet fkul utan moda ftodja uppä täerna, 

 med hvilka han endaft råkte gälfvet, emedan 

 knået var krokigt 5 och hålen, fom förut fagt år, 

 updragen. Sådant var hans tilftänd, når han bör- 

 jade med Electriciteten. Efter en månads bruk, 

 kan han nu boja ochråta knået. Svullnaden har 

 gifvit fig, tillika med ömheten. Med hela foten 

 räcker han til gälfvet, och kan nu både gå och 

 fpringa, utan kåpp. 



Et ogift Fruentimmer rakade at fkåra fig med 

 en knifj utanpå medierfta leden af pekfingret, få 

 djupt, at benet kunde lynas uti faret, ocTi ehuflt 

 ikadan läktes af en Fåltlkår, forblcf dock famma 

 finger mycket krokigt öch leden orörlig* Sc- 



