1753^ Od. Nov. Dcc. ^47 



önilopä uti fina vifla kretfar, ej fåg mer ötrc- 

 1ig tit* 



Ebb och Flod tilfkrefvö ock ^åtll:illigé (b) 

 tiågon Solens och Månens verkan på hafvét y indi 

 de voro fåovifle derotn^ at andre, fora ville fy- 

 nas rätt fä fluge, hoUo foi-e, det Jorden , igenom 

 viffa hål, iinder-jordiika Canaler eller hafs-fvalg^ 

 til fkiftes hifluknde öch iitfpriitadc vattnen: eri 

 menings föra jänivål i Var tid flinnit forfåktäre^ 

 öanfedt antalet af fådanä häfs-fvalg aiifenligen for* 

 minlkats, fedan raåtige af de foregifna btifvittncd 

 iiplyftare ögon underfokte, hvar|)ä Vara egnä 

 Handlingar (C) gifVa et prof. Nagre gingö få 

 långt ^ ät de iiolio Jorden fSr et lefvancte Djur, 

 fom med en vår andedrågt liknande röreife, indra^ 

 ger och Utbläfer vattneti Om det ej åf farit, 

 hvad någre* befattat öm ARisTOTÉLESj at han 

 frivilligt dråtikt lig i häftet af fåitviiJan for dcÉ 

 han ej kmide Utgrunda orfakerna til hafvetst forän- 

 dringar; få utmärker det åtminftone , at nian defl 

 tideti anfedt denna frågan for en af de fvärafte. 



Pi-iNttJs (d) med ron båttre uiiderbygd, kun- 

 de val med mera vifshet leda orfaken til Ebb och 

 Flod ifrån Solens och Månens verkan, men var ej 

 i ftånd at utreda fammanhanget eller vifa, hväd 

 del hvardera äf defla kroppar hafva uti efte6ten| 

 mindre pE hvad fått de den utofva. 



Hår vid förblef det,til{iftf6rflutna årähundra* 

 de, däGAtiLEUS, fom eijeft kan kallas Fader for 

 den fundare Naturkunnigheten foll på den tan-* 

 ka^ at Jordens tvånne rorelfer^ den ena dagelig^ 



R 2 örti- 



(b) PlutarchuRde Placitis Philof. Lib. III, cap, I7. 



if ) For Jul. Au|, Sept, 17^0. (d> Hift.Nat,Likltci 9Jfi 



