,1754- ]an- Feb. Mart. ^ 



Stallet, der delTe måft uppehålla fig, år pa 



fras och andra växter i Skogarna, ochifynner- 

 et bland förra årets nedfallna iof. Gråfet och lof- 

 ven åro ofta helt fulla derat. Ute pä äkrar, ångar 

 och falt finnas de ej, mati hafva utvaldr fkogar, 

 buflcar, och nlgdcn af ftogar til fit heniviiL Man 

 far på intet (läilc i flcogen^ hvarell Iigj?,a gamla ned- 

 fallne lof, fatta fig ned om Sommaren , förrän man 

 år full af denim ohvra. 



Tiden, pä hvilken de åro i fynnerhet fram- 

 me, år, ifrån det fnon om Våren går bart och det 

 börjar bliiFva varmt, til defs mer ån halfva Som- 

 maren år förbi. Jag blef dem om Vårarna forft 

 varfe vid 4. p. Martii efter Nya Stylcn^ men uti 

 liela September m.ånad har jag aldrig mårkt til nå- 

 gon, ehuru flitigt jag lupit i fkogarna. 



Når någon, pä den tiden de åro framme,fpatfe- 

 rar genom fkogen , eller råkar 1 åtta fig der ned at 

 hvila, fn* han ftrax hela fvarmen på fig. Dc 

 kråka då upfore, finyga fig fmäningom fram , til 

 defs de komma på något bart ftålle af kroppen, 

 hvareft de ftraxt börja fticka Snyter cformårkt 

 in, och utfuga blod, famt bära fig djupt in i hu- 

 den, utan, at man merendels pä en god ftund kan 

 mårka det, innan de kommit halfparten in uti 

 kottet, då det begynner forft klia och efter 

 enftund, fvida. Man har då fvårt, at fadern 

 lofaj ty om en rycker dem ut, gå de gemen- 

 ligen fonder, få at hufvudet och Snytct lem- 

 nas qvar. * Man bör dä vara angelägen, at fåalt- 

 fammans helt noga ut \ ty om det icke fker, bör- 

 jar famma ftålle at vårka och bolna, och omfider 

 ^ JForvandla fig til en bolda, DelTe båldar klia un- 



• der- 



