1754- J^'^* Fc^^r. Mart. 2.9 



fom et fädantlofvets brännande tillika fkåmde bart 

 alla unga telningar 5 hvilka förra aret runnit up, 

 at de barttorckades 5 och ingen ny flvog fick våxa 

 til uii den gamlas irälle, fom. ä^*ligen höggs bart, 

 lä biet Regeringen föranlåten 5 at gora den lag , 

 at ingen, eho han ock vore, vid Itort vite, far 

 fatta eld pä löfven i (kogarna. Detta var val 

 ganfka hålfolamt for ^kogen5 men Skogs-loflen 

 Icdo och icke härvid , utan kunde åfven årkånna 

 iamma/ lag for (it hågn och vårn5 ty fedan dea 

 tiden, hafva de uti all ro och frid fått alftra och 

 foroka fig: och tyckes, at om deffe yrhm fort* 

 fara at få härefter foroka fig, iom det fikedt 

 delTe lifta aren, få blir denna, eljeft behageliga 

 och fordelaktiga verldenes del, en Ivår ort at bo 

 pä ty antingen fkola lofven hvart är fä bart- 

 brännas, och fä tillika alla unga trän utodas, då 

 landet fnart blir utan all fkog, och deras män^ 

 ga Jern-verk af fig fjelfva ma&e afllanna Jif brift 

 pä kal och brånfles eller, om lofven ej fa brän- 

 nas , kunna Invänarena ej mera hälla mycket kre- 

 atur och bofkap for defla fmä kräk fkull, fä framt 

 de ej finna pä nägon fmorja, at ftryka pä krea- 

 turen, fom ej fkadar boftapen, och dock for- 

 hindrar defla kräk, at fatta fig pä dem. Ihvå- 

 narena hafva der ej annan utväg, än lata fin bo- 

 flvap gä i Ik ogärna, aldenftund den ftarka hettan 

 pm Sommaren bränner bärt växterna och gråfet 

 pä opna fälten. Med et ord: et få litet och 

 ufelt kräk, fom detta, kan i framtiden tilfoga lu- 

 vänarena i deffa länder margfald fkada, fä framt 

 de ej finna pä medel och utvägar, at hindra och 

 förekomma, det de ej mäge fä gråfc ligen foroka 

 fig, fom fkedt defla fifta aren. 



Utaf 



