^4 1754? Apr. Maj. Jvui. 



lighetoch dugelighetcn af defs flåfta byggmngs- 

 åmnen. 



Svårigheten at ^uptåcka orfaken til tyngden , 

 gjorde, at mänge ofvergåfvo, at f å mycket be- 

 kymra fig derom. De fåfte defto mer fin hug 

 paat utröna de lagar, fom tyngd- kraften verkc- 

 ligen följer. Detta lyckades båttre. Galileus 

 fant, at häftigheten af kroppar, fora hlla af de- 

 ras egen tpgd, jåmnt tiltager, fåat våg-ftyc- 

 kerna förhålla fig f äfom qvadraterna af tiderna i- 

 från fallets början j och flot deraf, at kraften icke 

 allenaft fåtter kropparna i rorclfe , utan ock ftån- 

 digt och jåmnt verkar pä dem under fjelfva 

 fallet. Ron med Luft-pumpen och med pend- 

 lar utvifade, at alla kroppar, genom tyngden 

 falla lika fort uti luft-tomt rum> foljakteligen at 

 alle kroppar åro tunge i pi-oportion af deras mafla 

 eller myckenheten af materia de innehålla, af 

 hvad ftorlck , Ikapnad eller åmne de må vara: 

 hvilket gifver tUkånna, at kraften verkar fuU- 

 komligen lika på kroppens både inre och yttre 

 delar, famt tränger ug igeriom alla kroppar, 

 HuGENiusafgjorde genom förfok med Pendlar, 

 at kroppar härvid Jordens ofver-bryne, af deras 

 egen tyngd falla vid pafs if Fran&a fot på forfta 

 tids fecunden, hvilket utvifar kraftens ftyrka. 

 Deruti marktes ingen åtfkillnad , på berg eller i 

 dalar : dock hölls det for troligt, at kraftens ftyr- 

 ka fkulle mer och mer aftaga, ju längre ifrån 

 Jorden, 



Newton ville veta, huru högt kraften kun- 

 de ftråcka^fig? det år, huru högt en kropp {kul- 

 le foras ifrån Jorden, at han ej mera kunde falla 

 tUbaka? kanhända, tänkte han, at kraften hin- 

 ner 



I' 



