1754- Apr. Maj. Jun. 93 



jiafl: cn Flod i dygnet , når Månen år under eller 

 ofver iEqvatoren. 



Newton brukade aldrig at få ungefärligen 

 och fupcrficielt fvara pä de frågor han fig före- 

 tog at uplofa. Han gick altid med de djupfin- 

 nigafte tanke-flut och med de allranogafte uträk- 

 ningar til fjelfva kärnan af faken. At af en gif- 

 ven kraft uträkna, hurudan och huru ftor defs 

 verkan är i alla uptårikeliga omftändigheter :famt 

 tvärt om, at af en gifven verkan Huta til fjelfva 

 kraftens egenfkaper och ftyrka uti all defs vidd ; 

 det var hans fått atPhilolophera, hvilket ofta och 

 oformodeligen opnade honom vägen til fanningar, 

 fom eljeft tyckts vara ofver männilko förmåga, at 

 utforfka. Se hår et prof dcraf. Uti medclmåt* 

 tig Flod, ftiger vattnet i öppna hafvct, af Solens 

 och Månens förenade verkan, vid pafs til lof 

 fots hogd j men når deras verkan är ftridandc, 

 nämligen uti half-måns dagarna, finnes Mån- 

 floden ej fylleft hinna til 7 fot. Detta Ron vi- 

 far, at Månen enfam drager up vattnet få når til 

 P fots hogd , då Solen ej förmår mer ån knappa z 

 fot. Newton tog anledning af detta förhållan- 

 de emellan Månens och Solens verkan på hafvet, 

 jåmfordt med det bekanta forhållandet emellan 

 deras afftånd ifrån Jorden och emellan deras krop- 

 pars ftorlek} at uträkna forhållandet emellan So- 

 lens, Månens och Jordens kroppars täthet elleri 

 Soliditet. Jordens hela kropp är 48^ gånger ftor- 

 re än Månens^ men ej fylleft 40 gånger tyngre. 

 Deras gemenfamma Centrum gravitatis år dcrforc 

 40 gånger närmare Jorden ån Månen, Mången tor- 

 de tånka, at hvar och cp kan våga fram en dylik 



flut- 



r 



