ti% 1754. Äpr. Maj. Juni 



Sattet at bruka åkerjorden år dcttä: förft oi» 

 Våren 5 få fnart jorden eftér kål-lofsningen åf 

 lagom torkad , ploges ftubb4keren> hvarvid ge-* 

 xnenligen, fårdeies i byalag, år den ofedea, at 

 åkereii fällan fäiles ut 5 hvaraf fker , at rygparne 

 blifva for höge , och i fårorna liten 5 fa mange- 

 ftådes ingen matjord 5 hvarfore ock fådana fåror 

 gifva, fom oftaft, nog ringa fäd ifrån fig. Orfa- 

 ken hål^til år den ^ at dar den ene Bonden faller 

 iit fin åker, kommer hans granne efter, ochryg-^ 

 gar fin , och lägger få til lin åker åtminftone en 

 del af den jord, Tom den förre lagt Ut i fåren, och 

 at förekomma detta , vil ingendera garna fälla ut 

 fin åker , når ej alle grannarne förut förena fig 

 derom. Hvaraf bör flutas, huru nödvändigt flor- 

 byte eller ftor-fkift mätte vm, fårdeles der plog 

 brukas. 



Så fnart Vår-vattnet år fin våg, och innan jor-* 

 den for mycket hårdnar, forråttas dikningen, fom 

 hår otVer alt år brukelig ^ och år märkeiigt, at 

 få långt dikesmuUen räcker på äkeren, år altidfå' 

 den frodigare^ ån annorftådes^ ty måftadeien låta 

 denna tnullligga quar vid ändarna, fom dockhåift 

 borde foras til färariia, at dar någöt oka den grun* 

 da matjorden. 



1 Midfommars månådcn haffvas den plogda 

 jorden, och ftraxt godes, hålft hväd man vil haf* 

 va til rägjörd, och gédflen nedkåres med årdret ^ 

 hvilket bruk man kallar fneda. Gror fedanåké* 

 ren fSr mycket , fä pläga fomligc filedå å tiyö i* 

 mellan ande-tiderna^ hvilket docka, i lyniiefhet 

 på den lofa leran , funnits vara måft onödigt 5 och 

 ftmidom fkadeligt^ ty ju mera den jorden toxt^ 

 och gores los, ju fnarare bårttorkas muftcn i tork» 



