Odob. Nov, Dec. 279 



Den tredje af deflarjuka^cn alderftigen bu- 

 ftru^ hade i p år hatt måil ftändig vårk i främfta 

 ledet af högra pekfingret. På de z fifta åren har 

 finger-åndan tjocknaldt och tillika blifvit tåmmc^- 

 lig genomlyfande, fatt emot dags eller ljus-lkenet : 

 äftogs i ftårmftä ledgång firtlcdne Maji' månad 

 i Lazarettct- Varken ftillades, men uphorde ef 

 aldeles, forrån läkningen efter § veckor utom La- 

 zarettét vår fullbordad- Bén-åndan var, utom en 

 tunn (kifva vid nårmftajlcdgång , hel och hållen 

 uploft i et tjockt fegt och klart lim, ai färg pch 

 lladga lika med cryuall-våtlkan i ogat. 



Derj 4:de ét gift Fruntimmer, några ock 

 20 år gammal, hade i 7 år haft lika pinfam vårk , 

 lom de förra, i tum-åridan af h6gra handen. Lä- 

 kare - kånfteri h^r fig näppeligen något medel be- 

 kant , fom ej från början och under hela tiden 

 blifvit forfokt, at håfva eller lindra hannes plåga, 

 men alt truktloft. Denna tum-ånda var aldelcs lika - 

 til urfcendet med 4ch forfta af defla håndelfer, 

 utan hetta, rodna eller fvuUriad. Bak-lhdain åf na^, 

 geln var cndaft mer uplytt, ån fiff borde, få at 

 nageln ftupade litet bakifrån framåt. Jäg aiftog' 

 fingcr-åndan fiftlednc Junii månad i forfta ledgån- 

 gen,,^ hvareftcr våikens uphoran4e och läkning 

 fkickade fig aldelcs lika med den fdrfta. Nageln 

 var ofvcralt fafthångandc. Blottade benets bak^ 

 ånda (bafis) fants på undra fidan anfrått och litet 

 uttåi-t fämt dubbelt tjockare ån naturligt. Dcft 

 medlerfta del (Diaphyfis) helt tunn och platt med 

 en flat grop eller intryckning pä ofvcrfta lidari. 

 Orlaken til denna fammanklämning var cn til* 

 växande fét-klimp, hårdare ån en körtel, emellan - 

 bakåndan af nageih och benets millan-del , hvilken 



S 4 hof^ 



