268 1745- Oéfob. No v. Dec. 



ej långt efter Solftåndet, och fortfara dcrmcd i- 

 genom Vintercn; några och alt til Vårens och 

 Martii månads början : lamt utfe fig et bequåmt 

 ftälle der til uti fanden, hvaröfver ftrömen häf- 

 tigt rinner. Sedan vatnet utfallit * iynas hår och 

 dar vid bränderna gropar uti fanden fbm Laxarna 

 til den andan utgråfvit, 3. eller 4. fteg långa och 

 4. fot vida ungefårl. uti hvilka gropar Honan läg- 

 ger fina agg, flora fåfom arter, dem Hanan ra- 

 re fuo geni t alt irrigat: De bygga gropen få in- 

 nan til ibm på iidorna förunderligen med flenar , 

 på det aggen eller Rommen måtte blifva befre- 

 dade och ei af ftrömen fkingrade: fålunda ligga 

 de omgifna med Hanans miölk eller genitura til 

 våren , af hvilka fedan de blifvit upiifvade tilvä- 

 xa fmå 'fiCkar fom kallas Imå Laxar. 



Om denna foregående Gesneri mening ut- 

 låter fig Herr Bonge i fin nysnåmda Difputation 

 p.m. 1 1. Det han icke nekar fådant kunna hånda 

 på de orter , hvareft Laxen viftas i elf varna par- 

 turitionis tempore, eller Leke-tiden, och Aro- 

 mens mindre häftiga lopp tillåter Eggen och Rom- 

 men at ligga qvaroch fiilla; Men 1 våra eller Ö~ 

 fterbotns elfvar, fager han, hafva vi aldrig an- 

 märkt fådana fåndgropar, dä det likväl händer at 

 våra elfvar få utlöpa och torkas at man på nå- 

 gra ftellen kan gä til fots , der Laxen någon tid 

 förut är fångad : läggande der til, iådantll myc- 

 ket mindre kunna flde, fom åter igen på en an- 

 nan tid y och då flodvatnet tiltagit , isgångenoch 

 isttycken jämväl upröra fielfva flora ftenarna utur 

 elfsbotn, och hvareft fannerligea de lätta Fifke- 

 roramcn ej kunna blifva qvare. St Jacobi tid, 



