292 i745* O&ob, Nov. Dec. 



finner at det ej kommer derpä an , allenaft at i 

 det flållet fkilnaden emellan deffa ftiernors rata 

 afccntion år noga kunnig. 



Jag vil biuda til at göra denna methoden 

 begripeligare igenom et exempel. Den 4. De- 

 cember kl it. 46', 26". obierverades den förfta 

 eller <J uti oriens balte (hvars declination oller 

 afftånd ifrån aequino&ialen ar ganfka ringa) gå 

 förbi en vertical., fom var nogot når paffad efter 

 meridian, och deruppå kl 12. jo" fölgde 

 den liufa i tvillingarnas fot y och geck för- 

 bi famma vertical , och om man tager fkilna- 

 cien emellan deffa bagge ftiernors rata afcentioner 

 förre at vara ftima ; %\ si\ och giör den til 

 medeltid, fä at den blifver rta 4, 8", fSdan fora 

 uret vifte 5 fä hade den punden af acquinodialen 

 hvars alcentio reda var den famma med tvillin- 

 garnas y, redan gådt förbi verticalen kl- 12, <;o 

 34% och fäledes 1 1 6" förr ån ftiernan 5 och når 

 denna tiden bringas til gradtal iaequatorcn, blifver 

 bogen FG y 19", och desutan om declination FS 

 af tvillingarnas y dä tages för 16% lamt 

 EZj polens högd hår i Stockholm för s 9° 20. 

 Sä fager man löm tångens för 16% 3$'$ år til 

 tångens för ^9% 20' altfå finns för 19' til finus • 

 för EG fom då blifver i° %<i löm i medeltid gör 

 7 ' 26", få mycket fkulle man i dagjåmnings tiden 

 fela om råtta middags momentet i der man fkul- 

 le hålla denna vertical för meridian. Men til at 

 finna huru mycket ofterligare ån meridian denna 

 vertical år i horizontela grader, få fager man 

 fom finus för EZ til finus totus altfå tångens 

 för EG til tångens för den horizontela bo- 

 gen, fom då blifver 2 0 iY. 



. Regi- 



