138 1745* A P r - M 4 J un * 



ei allena giör ois; ömma föreftällningar af detta , 

 eljeft ufla, lefvernets itörfte elende, utan jäm- 

 väl på det grufveligafte lättet, förebrår ofs en 

 vårdslöshet att låta få många grenar af lamfun- 

 det ej allena bli onyttige, utan på kiöpet ligga 

 och rutna pä marken, 



2. §. När något nytt och nyttigt, i alla Tider 

 och alla Länder fka! i inforas, lä har altid de fun- 

 nits , fom ägt dumheten och genfäjeliens anda, 

 ochfigom ingen ting IS mycket beflita, fom at 

 kunna giöra inkaft emot äfven det, fom varit gan- 

 fka klart , begripeligit och igenom förfarenhet 

 ftadfeft blifvit. En bedröf velig förfarenhet har 

 lårt mig at uti vårt kiära Fädernesland är äfven 

 ingen brift pä f ädant Folck , men hvem utan 

 handgripeliga Rön fkulle kunna tro? att här fin- 

 nes fädane , föm igenom afvund förledde, in- 

 nerligen kunna glädia lig däröfver, at något för 

 Fäderneslandet högft nyttigt och gagneligit går 

 kräftegongen, och det för ingen annan orfäk, än 

 at de ej varit Uphofsmän och ägt fkickelighet därtil. 

 Som nu iädafte ej torde läla de i förra §. anförde 

 Inkaft emot den Store Franfka Konungens författ- 

 ningar, då han ville införa Silkes afvelen i fe Land, 

 få vill jag allenaft giöra mig fielf tvenne, detför- 

 fta blifver väl då; huru (kall detta lig giöra låta 

 uti et få kalt Climat fom vårt Sven fka är? Ett 

 ganflsa ynkeligit inkaft närdetgiöres af någon fom 

 intet kan fäga % hafva till fullo rönt, hvad flags 

 Trän kan, eller intet kan växa och tritvas i vårt 

 Land , under vår himmel och uthärda alt hvad 

 des oblidhet fkada kan , eljeft ophäfvcr en fädao 



