! 745* Jan- Febr. Hart. n 



bekommit , utan at flere gångor behöfva affvaloa 

 och åter omfmåltas , til icke liten Confumtion af 

 kol, fåfom iromcd Masugnens ock Hammarvår- 

 kets få nåra anläggande , at Tackjernet finge /»- 

 mediate utur Masugnen rinna ned i Smediehår- 

 den. Och ehuruvål häremot torde falla åtflkil- 

 lige Mrigheter och ContradiHioner , at varken 

 ej på fådant fått kunna anläggas : at jernet vid 

 utftickningarne vore mera ån i härden kunde 

 handteras: at Masugnen ej kunde "tåla det tuta 

 hammarbultande \ utan togo deraf (kåda , utom 

 flere Oeconomiike omftåndigheter med kolens til— 

 förfel &g. få år det ock alt fåda nt , fom torde 

 kunna håfvas , når man dervid vill bruka för- 

 nuft, utan at vara intagen af förut fattade menin- 

 gar ; ty når man efter fennare Tiders upfundne 

 lått , kan l igga en Masugn på hvad Ort man 

 ■helft behagar, få kan det ock altid flrie til behö- 

 rig högd ifrån botnen af ftållet i Masugnen til 

 öfre brynan af fmedshården , få at jernet från den 

 förra få mycket lättare kunde rinna ned i den le- 

 nare och det til en vacker difiance emellan har* 

 darne, lörii man vet , at Jernet långe behåller fin 

 hetta och beqvåmlighet at flyta : at utftickningar- 

 ne kunde fkie tåtare ån vanligit eller Masugnen 

 gioras något mindre ån förr uti proportion "efter 

 fmidningen : hvad öfverblefvo vid utftikningen 

 fingo dä blifva giöfar , få at Stminftone icke all 

 Tackjerns tilvårkning behöfde andra gången up- 

 vårmas: aten höglåndt och faft grund åt Masug- 

 nen , befynnerligen om något hålleberg på fitt til- 

 låteliga diup kunde fås , torde nogfamt befria ho- 

 nom fot olågenhet a£ hammarens bultaiide : at 



ägaren 



