1752. Apr; Maj. Jun. 145 



4åman käftar ^ Ta kan man taga en nås-duk eller 

 hanfte, och käfta. Sift når han al tmg bår vil- 

 ligt, utan någon ryckning eller klämnings» kä- 

 ftar man något for honom, fom han garna vil åta^ 

 det han dock bor med ftrecket tvinga^s til at båra 

 igen, hvilket och ej år fvårt^ emedan man på 

 detta fått, utan någon fårdeles nioda, kan brin^ 

 ga måft- alla flags , åtminftone bandterliga kreatur 

 til at båra igen. 



Sedan han bår igen alt hvad han kan båra, och 

 hm bjuder til, famt troget följer hvart man vil 

 gå 3 få tar man honom til något ej fordjupt, men 

 klart vatten , och har med fig några fmä dodajoch 

 några måtteligen ftora iefvande fifl^ar , de döda 

 käftar man forft, hviika han utan all tvifvel gan- 

 Ika villigt tar up; menfåfnart han dem får, må- 

 fte man tvinga honom at genaft lemna dem från 

 fig, fift' ftåppes de Iefvande, hviika han och utan 

 fvärighet tager faft, och få fnarthan dem bårup, 

 gjer man honom ftraxt hufvtidet. Härmed år^å långt 

 kommit^at en man, boendes i Skåne, Chriftianftads 

 Låhn,Norra härad, öfterby Soken, vid namn Bengt 

 Nilsfoni Forsmolla, haft dageligen af en f ädan inrit-» 

 tad Utter, fl mycken fiflc, at han dermed hela 

 fit hushåld underhållit. Nu fom defle djur fkola 

 fortära fiflv, få fynes^et ofornekeligen nyttigt^ 

 dereft de med fit finvailae kunde Iknfta tnånniricor 

 foda, och des utan afhållas från den fkada, fom 

 dc anfenligen tilbringa fifkarc, genom ilats foft^ 

 derilitning, i (kårgärdrjrne* 



En gammal och ung Utter kan pl ct öch fam- 

 ma lått iwåttas 3 men nyttan åf olika ^ ty fåfnärt 



m 



