iy^2. A pr. Maj. Jun. isj 



gaftc fkogs-parker af den famma blifvit fordårf- 

 vade^ hvarigenom utom andra fvåra pafölgder, 

 de forträfFelipe Bårgverken Haarts blifvit hotade 

 med undergång , har man med alfvar måft tän- 

 ka på des utodande ^ men ånnu ej påfunnit an- 

 nat, ån det vlldfamma medel, at efter noga be- 

 figtning i fkogarna, hvarefl: et eller fle^^c tran 

 eller ock hela Ikogs-^parken af bemåltc Infect 

 varit angrcpcn, ftraxt låta denfamma kullfälla, 

 barken val affkala och på ftållet förbränna, famt 

 tråden dels använda til tjenligt bruk ftraxt , 

 och dels uplågga fåfom virke, eller upkola til 

 tor rad. 



Detta fkadeliga Infeét kan val icke angifvas 

 fåfom någon nyhet j emedan man af gamla Ikogs- 

 betjenter inhämtade, at deraf alla år funnits hår och 

 der något tråd i bemåldte Ikogar anftuckitjmenhar 

 dock fedan år vid pafs ej fororfakat någon mar- 

 kelig (kåda, forr ån år 1748, fom ofvanfore fagt år. 



Det hålles dels fore, at et ftarkt vind-fålle, fom 

 tiniåde i December månad 1747 pä mångfaldiga 

 ftållen hår i fkogarna, dels och de blida vintrarna 

 1743 och i74P och derpå följande varma Somma- 

 ren, (kola mycket bidragit til des förökning. Man 

 har ta^it fig anledning til defTa llut-fatfer deraf, at 

 man funnit, det mycken våta och kold hindnar de- 

 ras våldfamhet. 



1 et och famma ftycke bark af en hands ftor- 

 lekiakt tog man ^rne forter af des förändring 

 nåml. a) några fina hvita matkar, fniarre ån fjeifya 

 Ikråpukarne, b) åtfkillige bruna och några ^/)fvar- 

 ta fkråpukar af (imima {kapnad, fom de bruna. Så- 

 ledes tyckas dc ej hafva någon vifs^rs-tid til fin ut- 

 kläck- 

 ta 



