1752. Jul. Aug. Sept. 



Mafkarila.' men jag haller dock for troligare^ at 

 det är buk-opningen. 



Jag for fedan fort at dageligen gifva maflven 

 Flugor. Undertiden var han mycket Iheil at gri- 

 pa dem 5 ftundom äter vilte han lig mindre ange- 

 lägen, och om han dä ej rakade at fä fott pä Flu- 

 gan i forfta taget j gömde han lig ftrax ned i San- 

 den och kom ej fram, fä länge Fki^^an lag qvar i 

 gropen 5 fä at det fäg ut fomhade f lugan (Ivråmt 

 honom.' Han kan ej pä annat fatt hälla fall deln- 

 fc6ter, fomhafva den olyckan at falla i hansgmp, 

 än at han flänger fig omkring dem , och fedan be- 

 flitar fig at flicka hufvud-taggen igenom den, men 

 emedan detta fordrar nägon tid, händer ofta, at 

 Infecterna flita lig lofa och undilippa hans klor. 

 Han är altf ä ej fä god Jagare, fom Formica-^ f.eoy 

 h vilken med fina tvanne ftora och rörliga horn i 

 Sgnablicket griper fit rof ^ utan at nägonfin iläp- 

 pa det. Men var Mafk tager ofta miilom. Om 

 icke Naturen hade lårdt honom at fänga Infefter 

 med Lift, flculle han do af hunger^ afven fom F<?r- 

 mica-Leo : ty jag har märkt, at utom Sanden kan 

 han ej gä af itället. Man vet atFormica-Leo kan 

 ej pä annat fått gä ån baklånges , och formar cj 

 gora et Iteg framåt : likafult lefver han, åfven fom 

 Malk-Lejonet, af i*of. Kan nägoil, utan djup 

 och vordfam forundran ofver Skaparens vishet,be- 

 tracka defla fmä kräkens oliKa fått at foda lig? 

 Skulle nägon hafva trodt, atet djur, fom nåpligen 

 kan gä, och ailenaft gär bak-långes, likväl fån- 

 gar lefvande Infefter och lefver af rof ? Sädana 

 under, och en oåndelig myckenhet dylika^ vi- 

 far ofs Infeél ernås kännedom : kan dä nägon f åga, 

 Ät de ej åro varde vår upniårkfamhet ? I mitt tyc- 



