3i3 17^2^ Od. Nov, Dea 



endes, och han år pa vågen, käftar han fig i ring, och 

 börjar {kaUra, hafvandes ögonen fåftapä migrftan- 

 nar jag, eller vänder mig bart, och låts ej fe honom, 

 dä uppehåller han med Ikalirandet, och börjar maka 

 fig ur vägen inåt- bufkarna bland hogaochtatt ftäen^ 

 de orter: vänder jag mi^ om, och vägar gä efter ho- 

 nom^ käftar han fig på ognablicket i ring, Ikallrar : 

 fer jag igen tilbaka, och låds ej fe honom, begyn* 

 ner han äter draga fig undan tilnägot ikjul. 



: Aldrig löper han efter folk , och pådetfåt- 

 tet bjuder til at angripa någon : han år dertil obe- 

 qvåm, emedan han gar for långfamt. Jag har vål 

 hort en och annan berätta, och bland dem fomliga 

 ropa pä egen förfarenhet, at denne Ormen med 

 mycken fnällhetlupit och folgt tätt efter dem,foni 

 lupit undan honom det fortafte de kunnat, och haft 

 modaat undgå honom >men jag år fåker, at de mifs- 

 tagit fig, och at de tagit den få kallade Svarta Or^ 

 men (Black Snake) for denna > ty bemålte fvarta 

 Orm, fom år nåftandenlångfta at alla Ormar i Nor- 

 ra America, har den arten, at den tiden han löper med 

 hoÄan, löper han efter folk, fom han antingen kom- 

 mer at räka, eller fom vela angripa honom> och dä 

 förföljer han folket långa ftycket, i fynnerhet om en 

 år rådd, och löper honom undan : om han dä hinner 

 en månniflca, lindar han fig omkring defs ben, 

 och gor, at en ftupar omkuU^dock år härvid den lyc- 

 kan, at hans bett icke år farligt , och ej värre,ån man 

 färgade fig litet med en knif. Han år den fnållafte af 

 ^illa Ormar jag fedt,hvarf6re det tordras goda fötter, 

 at hinna undan honom. Når denne fom en pil kun- 

 nat komma farandes fran en bulke mot någon, har 

 man ej haft tid, at långe fe efter hvad Orm det var, 



utan 



