17 April. Maj. Jun. S/ 



Un' vägen 5 och bevifat med goda flcål, at Jjung- 

 clderna ibland ftiga up ifrån jorden , ibland kom- 

 ma neder ifrån molnen, alt efter fom Ijuijgelds- 

 matcrien itändes forft vid marken eller uti molnen, 



I ofrigt bor vid denna Theorie om afke- dun- 

 dret påminnas , at dcnfamma for mänga fvarighc- 

 ter ikul j fom därvid yppat fig , aldrig hållits for 

 rätt fullkomlig. Forfoken gifva, til exempel, vid 

 handen , at de omtalti eldfångda efFervefccnticr 

 mycket, ja aldéles hindras våtfka och fuk- 

 tighet. Likafullt viftas åfke-dundret uti de tjoc* 

 käfta rågn-moln^ Alla fråsningar upvåcka hetta, 

 men åfkan afkyler luften. Och bor i fynnerhet 

 märkas, at med inga ofvertygandc Ron blifvit 

 bevift*, at den få kallade ljungelds materien, fvaf- 

 let, falpetern, oljorna m. m. finnas til lådan hogd 

 och til fä ftor myckenhet uti Atmofpheren,fom 

 til defla flora verkningar fkulle behofvas. Flera 

 dylika inkaft hafv^ altid varit fkuld , at råtta 

 orfakcn til ålkcdundret hållits for et problem, 

 hvars fullkomliga uplosning af ytterligare Ron ån 

 vidare ftod at förvänta. Huruvida detta andamål 

 i våra tider kunnat arhållas genom de nya Ron, 

 fom vid Elcétriciteten blifvit uptåkte, fkal i det 

 följande vidloftigarc förklaras^ 



Efter GiLBERTus, Guerike , Boyle, 

 Hauksbee, var Gr a y i Ängland den for fte, fom 

 å nyo började underfoka den eleftrifka kraften. 

 Han var åfven den forfte, fom dåruti funnit nå* 

 gon likhet med åfkedundrct s). Efter hans tid, 

 blef denna tankan mera allmän hos de lårda, ooh 



F f " bruka- 



Philof. TnnsaiSt* n.456/ Ao. I735, 



