jyo April Maj. Jua. 



garnc behofdc mat i, lade man endaft up cn afdcs» 

 la klabbarna, dä Orr-honan ej forfummade, at 

 med fin vanliga llckning , ditkalla lina ungar, 

 fom fnart tortårde med feegårlighet alt fom for 

 dem dår var åteligt , utan at någon afOrf-ungar* 

 na^ fom pä detta (ättet upfoddes, dogo, utan 

 trifdes val och blefvo fullvåxta. JåmteMyr-åg- 



ten 5 dem man gaf dem de forfta fjorton dagarna, 

 ngo de ockfä gryn och mjölk , och fedan tillika 

 h varjehanda bår och grönt, i (yilnerhet år den i 

 våra trägårdar vanliga hufvud-^ialkten for både un- 

 ga och gamla Orrar en begärlig foda. 



Man torde frukta, at på detta fåttet draga 

 Myror til hufen. Detta vore val mindre fordel*- 

 aktigt, om man toge andra ån fvart-myror, eiler 

 dår man bredevid hade Bi- flockar. Svart- myror- 

 na bjuda ej til, at kr^pa up i hulcn,^ däf dc icke 

 trifvas och efter nagia dagar famla de fig åter 

 i eo ftack, da man ater om cn afton, däde måtl 

 Iro tilhopa^ kan pa famma (ått^ fomdcditkom- 

 mit , bartfåra om icke alla, åiminllonede flåfta. 



Man har fedan ocklä forfokt, at, hälftutan- 

 for na^ot fenfter, for nöjets (kull uplåttaheltfma 

 burar at Orrar, vid pafs é ahiar långa och breda, 

 och halfpurten (a höga, dår man ockfä infatt några 

 af huggna fmå trän, och ofvcrtåckt buren med 

 gammalt notgarn. Dår har man endaft inflåppt 

 en Orre med en Orr-hona, hviikcticke hindradt 

 deras parning. 



At Orrar kunna blifva få hemtamda, fom an- 

 dra hemfoglar är aldcles oilridigt, ända til at gå 

 ]6fa bland honfcn, litta på handen, fpela bredevid 



folket, 



