i6 1760. Jan. Fcb. Mait 



in i faken och undérfoka Bergtts fafthtt och öri-2 

 ginairä klippans förhållande^ 



Til at om altfammans gifra fä mycket re- 

 digare begrep, har jag hållit nödvändigt, at of- 

 Ver hela Tratäen bifoga en Geographiå Ghartå 



£ Belägenheten. Da nian år pä ftorä 

 landsvågen lladd imellan Stigamo och Barnarp, 

 fom gar igenom et jord*ftarkt hediåndigt Land* 

 Ikap^ med mycken fin mo och djup fand^ ocli 

 vii vika af åt Taberget ungefår | mil^ fä begyn^* 

 ner landmänen fmåningom at hoja fig, och for-' 

 mera någre_ backlåndige hqgdcr fårdeles vid 

 Granarp* Därefter fänker landmänen nägpt li- 

 tet j men åcerhlmtar fig flrak, med et ftarkare, 

 fatt längfatrit 5 ftigande*. tiis helt nara in emot Ta- 

 berg, formerandes dar en landhögning, fom vida 

 ofvergär den land-traCfc, dar landsvågen fträcker 

 fram. Men Htt in vid Taberget ftupar laridmä- 

 hen hél djupt til en nog trång dal, hvarigcnönl 

 for Sudodra andan af Taberget , den fttommen 

 Framlöper 5 föm med höge och llarke vatmfall 

 ^rifver Mänsärpä och Sandferyds Masugnar. 



Således lårer man af fjelfva bclågenhetea 

 kunna doma^ och öra ej annars, dock a£ Chartani 

 och vattudragens fvångningar och krokningar fin- 

 iia, at otten måfte vara^ om icke klippfull, iik-* 

 vål berglåndig. 



JJo Sanden och den idjupa Mo, hvaraf 

 äenha ort ofverflSdar , fordrar någöt närmare up- 

 ftiårkfamhet, fedan Herr Asgakius i fin beråt- 

 tdfé år något tyikfam^ hvadan den hårkommitä 



Hck 



