1 8 17^0. Jan. Feb. Mart. 



Når jag nu hårtil lägger, at ifrån Tabcrget, 

 padefs Norra och Öftra fida, år et aldcles opet 

 rålt alt fram til Vetterns ftrand ^ ty de landhog- 

 ningar, fom dårimellan kunna vara, åro emot 

 Tabergets hogd for helt ringa at anfc : få lärer 

 man ej allenaft lått kunna foreftåUa fig, hvad 

 verkan inundatlonen uti den ftora flodstiman kun- 

 nat hafva pä Taberget , dels med fondcrfprån- 

 gande af den branta klippan, dels med fands in- 

 fq valpande och inblandande imellan de nedcrrafa- 

 de Berg- ftyckerne, utan ock finna, at man ej 

 behofver foka igen fandens hårkomft: ifrån Occa- 

 nen eller någon Hafs- ftrand. Men jag vil kom- 

 ma tilbaka igen til fjelfva Taberget. 



SJe/fva Taberget begynner ^tht ut 

 med den lilla Strömmen , fom fades* framlopa vid 

 Tabergets fot , at ftrax ftiga up med en fä ftark 

 brant, at den med ftorfta moda rätt fram kan 

 beftigas, och dä mao kommer längre up, blifver 

 det fedan omojeligt. 



På denna branten beder jag mina Låfare fä- 

 fta upmärkfamheten, emedan juft dar förefalla de 

 nu gångfe varande Järnmalms - brotten j men for 

 ofrigt följa mig vidare omkring, til at förut in- 

 hämta en tydelig Belkrifning om Tabergets vidd 

 och läge, 



Taberget år i fig Ijelf en lang berg-ftråck- 

 ning, fom til fin hela längd, innan den af någon 

 dal for bägge andar termineras, kan ongefär fträc- 

 ka en fjerdedels mil i längden y men til fin hog- 

 fta rygg kan den ej ftort mera räknas, än vid pafs 

 ZQOO alnar, eller hogft j mil. Begynner man at 



