t76o. Apr. Maj. Jufi. 141 



formFui 5 öch lägga bart de émbt dem fattade (6r^ 

 • domar. Jag kan icke nog undra ofver den affky 

 och innerliga räddhåga, {otn altför tnyckeE folie 

 af både fornåmaTC och ringal^e ftand, af både vek« 

 ligare och härdare natur, ånnu i dag låter fe^ nh 

 jag köinmev och flcai applicera Iglan Det gor 

 mig dock nogd^ at jag flippér hora dem anfes med 

 frukran af lå mänga (om jag allenaft en gång hafE 

 tilfalle at applicera dem pä. De hafva ältid ftrajc 

 lare af forfarenheten, huru ogrundad deras förra 

 fruktan varit. Mångö hafva efteråt blifvit forati- 

 lätn^é at tackä GUD, forn låtit deras oiideiiga f^lä- 

 gor förgå genom få lindriga medel. Och hvem 

 må icke kalla deffa medel lindriga, når åf dem al- 

 drig foijef élack verkatl, forn då och dä händer nied 

 åderlåtningar, når de åf öofvad hand änftåila^, öch 

 når en Igcls applicerande aldrig gor ondt, forn 

 koppning gemcniigen gor, hviika bagge delar dé 

 fiåile likväl åro färdige nog at beqvåma fig til. I 

 bfvan anförde Kongi. Vetenlkaps Academlens 

 Handlingar p. toi, fåges med tydeliga örd, a£ 

 de fläfte fglär faftria få lindrigt, at man ej Vetat ^ 

 det blodfugaren fattat i huden, förrän m^n fått fé 

 ät han redan tjocknat. Jag vil altfä formöda, at 

 foreftållningär om Iglars nyttjande låi^a öm nägoa 

 liten tid med lika kallfinnighet bifaiias hår hos öfs^ 

 forn. det (ker uti England, och på flera oitcr^ dår 

 de ällmånt anordnas och brukas. 



