i6o 1760 JuL Ang. Septemb. 



år plägad af Mafkar, hot vara angelägen om at 

 blitva af med dem. Ja längre man hjfer dem, 

 ju mer okas de och våxa. Så långe man har 

 dem, kan man aldrig någon tima Vara fåker for 

 at fjukna. Om man på främmande ftålle kom- 

 mer at njuta ovan fpis, eller åter något fott, eller 

 Mafkarna af någon orfak rora fig^ krålla, fuga 

 eller likafom bära i tarmarna ^ fä år man ftrax 

 fjuk. Barn och ungt folk hafva genaft känning 

 håraf; gammalt folk, hvars tarmar ej åro mer f a 

 retelige, och ftarkt folk, hvars tarmar inuti 

 ro ofverdragnc med en lladig mucus , kan- 

 na ej få lått deras rorelfc och aggande. Icke 

 defs mindre hafva de hos alla den olågenheten 

 iTied fig, at de dela födan med en^ och at den 

 blandas med Mafkarnas excrementer, ock med 

 det fonri af dem utdunftar, hvilket gor^^ at man 

 antingen far for liten eller elack foda, och fåle- 

 des hungrar eller hafver matleda* jfu flera el- 

 ler ju ftorre Mafkar man hafver, ju mer lider 

 man i detta affeende af dem. De forrt haf¥ä 

 Mafkar, plägas alcid mer ån andre i het figa fjuk ^ 

 domar, i fynnerhct uti Koppor och Måfsling^ 

 dårfore vågarman ejgårna,at ympa Koppor på 

 €t Barn, fom man vet hafva Mafkar^ 



Mafkar födas af fit froVåfvcn fom alla att-^ 

 dra lefvande ting. Af et Honsågg blifver en 

 Kyckling, och ingen Orm^ af et Gäsågg en Gås, 

 och ingen fi(k. Likafå fodes af en Mafk en Mafk, 

 och intet annat. Sådana fro kunna komma uti 

 vår kropp med vår tnat och drick, i fynnerhct 

 iBed vatten, fom vi dricke, och hvarmed kari- 

 len i koket tvättas. Gemene man dricker myc- 

 ket 



